Справа № 191/5013/25 
Провадження № 1-кп/191/465/25

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року        м. Синельникове 
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді        ОСОБА_1 , 
за участі секретаря судового засідання    ОСОБА_2 , 
прокурора         ОСОБА_3 , 
обвинуваченої         ОСОБА_4 ,
захисника         ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12025041390000875 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вишневецьке Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середню освіту, незаміжня, пенсіонерка, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним 
ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії та керуючи скутером марки «Хонда Діо» без державного реєстраційного номеру, 28.07.2025 р. о 17 годні 38 хвилин рухалась від будинку №1 по вул.Перемоги в с.Катражка Синельниківського району Дніпропетровської області разом з пасажиром ОСОБА_6 .
28.07.2025 р. о 17 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи рух від будинку №1 по вул. Перемоги в напрямку будинку №2 по вул. Перемоги в с.Катражка Синельниківського району Дніпропетровської області, не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважною до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, проте легковажно розраховуючи на відвернення суспільно небезпечних наслідків, рухаючись по вказаній вулиці порушуючи вимоги п.п.1.3., 1.5., 2.3. б, 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 р. за № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), не переконалася в безпечності вибору швидкості руху, допустила перекидання транспортного засобу скутеру «Хонда Діо» без державного реєстраційного номеру.
Своїми діями водійка скутеру «Хонда Діо» без державного реєстраційного номеру ОСОБА_4 грубо порушила вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б, 12.1. Правил дорожнього руху України якими передбачено:
- п.1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
- п.1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- п.2.3. б: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».
- п.12.1.: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
У даній дорожній обстановці дії водія скутеру «Хонда Діо» без державного реєстраційного номеру ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б, 12.1. Правил дорожнього руху України, а невідповідність дій водія ОСОБА_4 , вимогам п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б, 12.1. Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажир скутеру «Хонда Діо», без державного реєстраційного номеру, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкова травми, гострої субдуральної гематоми зліва, перелому стінок в/щ пазухи, орбіт, клиноподібної кістки з обох сторін, ЗТГК, саден правої в/к, рваної рани правого передпліччя. Смерть ОСОБА_6 настала від внутрішньочерепної травми: крововилив у товщину м`яких тканин голови, під оболонки та у речовину головного мозку, забою головного мозку, забійних ран голови у проекції лобної та тім`яної ділянок, які ускладнилися набряком головного мозку, що перебуває у причинному зв`язку з обставинами дорожньо-транспортної пригоди.

Позиція сторони обвинувачення
Прокурор у судовому засіданні обставини, зазначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, зазначив, що кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, а винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України є доведеною. 
Відтак, прокурор просив суд визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та з урахуванням наявності пом`якшуючої обставини, призначити їй мінімальне покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами та звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України, встановивши їй іспитовий строк та поклавши на неї обов`язки, згідно зі ст.76 КК України.

Позиція сторони захисту
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.286 КК України, повністю визнала себе винною, щиро розкаялася та пояснила, що 28.07.2025 року ввечері до неї додому прийшов ОСОБА_6 і попросив відвезти його додому, так як він випив алкоголь і не зможе самостійно дійти. Вона погодилась і вони поїхали на скутері «Хонда» темно-вишневого кольору, але потім вона чи то втратила контроль за кермом, чи сталося щось інше, внаслідок чого сталась ДТП. Отямилась вона вже в лікарні у м.Дніпрі. Тривалий час лікувалась. Їй також розповіли, що ОСОБА_6 у лікарні ще спілкувався з внуками. Алкоголь вона у той день не вживала, так як взагалі його не п`є. Про те, що сталося дуже шкодує і просить пробачення.
Захисник зазначив, що кваліфікація діяння за ч.2 ст.286 КК України стороною захисту не оспорюється, обвинувачена повністю визнає вину, щиро розкаюється, являється пенсіонеркою та раніше не судима, тому просив призначити їй мінімальне покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Позиція потерпілої
Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, про поважність причин неявки суду не повідомила.

Щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та досліджені судом докази
Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують її особу, щодо витрат на проведення експертизи та речових доказів.

Кваліфікація дій обвинуваченої за законом України про кримінальну відповідальність
Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_4 , що виразились у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України. Вказане діяння, згідно із ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Призначення покарання
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, допитавши обвинувачену та частково дослідивши безпосередньо в судовому засіданні письмові докази, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання обвинуваченої дані нею безпосередньо у судовому засіданні є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та ніким не оспорюються, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер діяння, форму й ступінь вини, а також дані про особу винної, яка раніше несудима, являється пенсіонеркою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. 
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд не встановив.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищенаведене, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, відношення винної до скоєного, думку учасників судового розгляду щодо міри покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Однак, з урахуванням особи обвинуваченої та позиції прокурора щодо призначення покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою і вважає за доцільне застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з покладанням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України. 
За переконанням суду, саме така міра покарання є законною, обґрунтованою, справедливою, необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення як нею, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Інші питання, що вирішуються судом
У даному кримінальному провадженні наявні документально підтверджені витрати на залучення експертів на загальну суму 17828 грн., які в порядку ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Відносно ОСОБА_4 не обирався запобіжний захід і підстав для його обрання суд не вбачає.
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувалися.
Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України. 
Цивільний позов не заявлявся. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
На підставі статей 75 та 76 КК України звільнити ОСОБА_4  від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю один рік, за умови, що протягом встановленого судом іспитового строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення, та виконає покладені на неї обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку суду. 
Стягнути з ОСОБА_4  на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 17828 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень.
Речовий доказ - колісний транспортний засіб скутер «Хонда Діо», без державного реєстраційного номеру, який було передано на зберігання під розписку ОСОБА_4 , - залишити у власності ОСОБА_4 . 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя      ОСОБА_1