ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/3776/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 
на рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.07.2025, (суддя суду першої інстанції Казанчук Г.П.), прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Кропивницькому, в адміністративній справі №340/3776/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :
05.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 19.05.2025 року №112150001506 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-ІV зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди: строкової військової служби з 24.06.1984 по 05.05.1986 рік; з 04.06.1982 по 01.09.1982 та з 01.04.1988 по 31.05.2000 період роботи в колгоспі відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 ; з 24.08.1982 року по 20.06.1984 р. та з 16.05.1986 року по 30.06.1989 року – період навчання в Кіровоградському інституті сільськогосподарського машинобудування.
Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, проте рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідної кількості страхового стажу, оскільки не були зараховані періоди роботи ОСОБА_1 через недоліки у записах військового квитка та трудової книжки, а також через невідповідність довідки про підтвердження страхового стажу. Вважає таке рішення протиправним, оскільки у військовому квитку та трудовій книжці наявні усі записи про періоди роботи на підставі яких можливо здійснити обрахунок страхового стажу.
Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 31.07.2025 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 19.05.2025 року №112150001506 про відмову у призначенні пенсії за віком. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.05.2025 року по призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період проходження строкової військової служби з 24.06.1984 по 05.05.1986 та періоди роботи з 04.06.1982 по 01.09.1982, з 01.04.1988 по 31.05.2000. В іншій частині в задоволенні позову відмовив. Вирішив питання про судові витрати. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ПФУ у Кіровоградській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що надані позивачем для призначення пенсії документи містили недоліки, зокрема щодо зазначення дати народження позивача, його імені, трудова книжка заповнена із порушенням вимог Закону, відтак підстави для зарахування спірного стажу для умов призначення пенсії відсутні. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (надалі - позивач) ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком від 12.05.2025 року.
За результатом розгляду заяви ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийнято рішення від 19.05.2025 року №112150001506, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Згідно з наданими документами страховий стаж становить 29 років 04 місяці 15 днів (надалі - спірне рішення, а.с.8). До страхового стажу не були зараховано періоди:
- строкової військової служби з 24.06.1984 по 05.05.1986 згідно військового квитка ( НОМЕР_2 ), оскільки має місце виправлення дати народження особи, яке не засвідчено належним чином; 
- роботи в колгоспі з 04.06.1982 по 01.09.1982 та з 01.04.1988 по 31.05.2000 згідно записів трудової книжки колгоспника ( НОМЕР_1 ), оскільки записи щодо трудової участі у громадському господарстві не містять посилання на номер та дату документу, на підставі якого внесено записи, та не засвідчено належним чином.
Крім того, запис трудової книжки №4 про переведення особи 10.04.1993 засвідчено печаткою СВК Надія, яке згідно довідки від 17.01.2020 №34/01-47 зареєстровано розпорядженням голови районної державної адміністрації від 15.03.2000 № 88-р. 
Крім того, ім`я та по батькові особи, зазначені в довідках про стаж та заробітну плату від 13.12.2022 №119/01-13 як ОСОБА_2 не відповідають паспортним даним заявника ( ОСОБА_3 ).
Не погодившись з рішенням відповідача позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції дійшов висновку, що недоліки трудової книжки та військового квитка не можуть позбавити позивача права на отримання пенсії. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку. 
У постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що ''пенсія за віком'' - це свого роду ''державний депозит'' (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.
Згідно частини 1 статті 24 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до статті 26 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Щодо не врахування до страхового стажу періоду строкової військової служби з 24.06.1984 по 05.05.1986 згідно військового квитка ( НОМЕР_2 ), суд зазначає наступне.
Відповідач не врахував вказаний період до страхового, оскільки у військовому квитку має місце виправлення дати народження позивача, яке не засвідчено належним чином.
Суд погоджується про наявність у військовому квитку НОМЕР_2 у графі ''число, місяць та рік народження'' виправлення у році народження ОСОБА_1 , проте, вказане не може бути підставою для неврахування до страхового стажу періоду служби позивача, оскільки позивач не є відповідальною особою за заповнення військового квитка. Більш того, сама по собі наявність виправлення не може позбавити права позивача права на пенсію.
Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.05.2025 року №19 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив строкову військову службу з 24.06.1984 по 05.05.1986 (а.с.22).
Відповідно до статті 56 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу'' військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, час проходження строкової військової служби має бути зарахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком.
Щодо не врахування до страхового стажу періодів роботи з 04.06.1982 по 01.09.1982 та з 01.04.1988 по 31.05.2000, колегія суддів зазначає таке.
Вказаний період пенсійний орган не зарахував до страхового стажу, оскільки згідно записів трудової книжки колгоспника ( НОМЕР_1 ) записи щодо трудової участі у громадському господарстві не містять посилання на номер та дату документу, на підставі якого внесено записи, та не засвідчено належним чином. Крім того, запис трудової книжки №4 про переведення особи 10.04.1993 засвідчений печаткою СВК Надія, яке згідно довідки від 17.01.2020 №34/01-47 зареєстровано розпорядженням голови районної державної адміністрації від 15.03.2000 № 88-р. Крім того, ім`я та по батькові особи, зазначені в довідках про стаж та заробітну плату від 13.12.2022 №119/01-13 як ОСОБА_4 . Не відповідають паспортним даним заявника ( ОСОБА_3 ).
Отже, період роботи позивача з 04.06.1982 по 01.09.1982 та з 01.04.1988 по 31.05.2000 не був зарахований до страхового періоду з трьох підстав: відсутність у трудовій книжці посилання на наказ про прийняття; запис про прийняття посвідчений печаткою юридичної особи, які зареєстрована пізніше, ніж здійснений запис та через скорочення імені та по-батькові позивача.
Усі ці недоліки, жодним чином не перешкоджають для обрахунку страхового стажу позивача.
У трудовій книжці НОМЕР_1 від 04.04.1988 (а.с.11-12) наявні, записи про періоди роботи, які пенсійним органом не були зараховані до страхового стажу, а саме:
Колгосп імені Комінтерну
- №1 від 04.06.1982 – прийнятий на роботу помічником комбайнера – рішення правління колгоспу №6 від 04.06.82;
- №2 від 02.08.1982 – направлений на навчання в Кіровоградській інститут механізації сільгоспмашин – рішення правління колгоспу №8 від 02.08.1982.
Вказані записи скріплені печаткою КСП ім. Комінерну та підписом голови колгоспу.
На переконання суду вказані записи містять усю інформацію, необхідну для зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу.
- №3 від 01.04.1988 – після закінчення інституту прийнятий на роботу на посаду інженера по експлуатації МТП – рішення правління колгоспу №4 від 01.04.1988;
- №4 від 10.04.1993 – переведений на посаду головного інженера – рішення правління колгоспу №4 від 10.04.93;
- №5 від 31.05.2000 – звільнений з роботи в зв`язку з реорганізацією КСП ім. Комінтерну – рішення правління колгоспу №3 від 02.03.2000.
Вказані записи скріплені підписом голови КСП та печаткою СВК ''Надія'', що на думку пенсійного органу не дає можливим для зарахування цього періоду до страхового.
В архівній довідці Онуфріївської РДА Кіровоградської області від 04.09.2014 року №134/01-47 зазначено, що у протоколі загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім. Комінтерну від 22 лютого 1992 року №1 значиться про реорганізацію колгоспу ім. Комінтерну в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Комінтерну.
Також у довідці зазначено, що Статуті сільськогосподарського виробничого кооперативу ''Надія'', зареєстрованому розпорядженням голови районної державної адміністрації від 15 березня 2000 року №88-р, у пункті 1.8 значиться, що Кооператив є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства ім.Комінтерну (а.с.14).
Отже, саме під час звільнення позивача, відповідальна особа правонаступника колгоспу, СВК ''Надія'' засвідчила вірність записів своєю печаткою, що є цілком зрозумілим.
Посилання відповідача щодо неможливості зарахувати до страхового стажу періоду роботи позивача через скорочення у імені та по-батькові у довідках Онуфріївської селищної ради від 13.12.2022 №119/01-13, є необґрунтованими. Суд зазначає, що вказані довідки адресовані ОСОБА_1 , а тому зазначення по тексту довідок скорочення імені та по-батькові '' ОСОБА_2 '', жодним чином не може вплинути на дійсність довідок чи то інформації наведеній в цих довідках.
Суд погоджується із обов`язком роботодавця дотримуватись вимог Інструкції про порядок заповнення трудових книжок працівників, Інструкцій щодо заповнення військового квитка, водночас, виправленні у даті народження у військовому квитку, печатка СВК ''Надія'' на записах у трудовій книжці та скорочення імені позивача в довідках, жодним чином не робить записи у трудовій книжки не дійсними та відповідно не може бути перешкодою до обрахунку страхового стажу.
На час заповнення трудової книжки серії діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (надалі – Інструкція про порядок ведення трудових книжок).
Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкція про порядок ведення трудових книжок заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.
У пункті 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному листі) трудової книжки. Прізнице, ім`я та по-батькові (повністю, без скорочення чи заміни імені і по-батькові ініціалами), і дата народження зазначається на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Пунктом 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок зміни до трудових книжок про прізвище, імені, по-батькові і даті народження проводиться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розлучення, про зміну прізвища, імені, по-батькові і т.д.) і за ссилкою на номер і дату цих документів.
Вказані зміни вносяться на першій сторінці (титульному листі) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по-батькові, дата народження і записуються нові данні. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинці, завіряються підписом керівником підприємства чи спеціально уповноваженої особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. 
Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
У разі наявності сумніву щодо правових підстав для вчинення відповідних записів, пенсійний орган мав повноваження на витребування додаткової інформації. 
Встановлені пенсійним органом недоліки записів у військовому квитку та трудовій книжці, а також в архівних довідках, не можуть бути підставою для не зарахування цих періодів роботи позивача до страхового стажу. 
Позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, військового квитка та архівних довідок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до них відомостей, а тому вказане, не може бути підставою для не зарахування періодів роботи позивача, зазначених у цій трудовій книжці.
Такі висновки суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
При цьому, суд зазначає, що наявність вищезазначених недоліків, не свідчить про те, що мова йде про різних осіб, і за переконанням суду є проявленням надмірного формалізму з боку пенсійного органу.
Такі висновки суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 19.05.2025 року №112150001506 у зв`язку із не зарахуванням до страхового стажу періодів служби та роботи позивача, а тому вказане рішення слід скасувати як протиправне.
Також, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним способом захисту, відновлення прав позивача за даних фактичних обставин, необхідно визначити як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.05.2025 року про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу період військової служби з 24.06.1984 по 05.05.1986 рік та період роботи з 24.08.1982 року по 20.06.1984 р. та з 01.04.1988 року по 31.05.2000 року.
Водночас, у зобов`язання зарахувати до страхового стажу з 24.08.1982 по 20.06.1984 та з 16.05.1986 по 30.06.1989 - періоду навчання в Кіровоградському інституті сільськогосподарського машинобудування, суд відмовляє, з огляду на таке.
Саме по собі зобов`язання вчинити якусь дію, за своєю суттю є способом відновлення порушеного права, при цьому, таке порушення має бути встановлено судом. Тобто, відновленню порушеного права, завжди передує встановлення протиправності дій чи то рішень, водночас, спірним рішенням не було відмовлено у зарахуванні періодів навчання позивача, а протиправність щодо не зарахування періоду навчання не встановлена судом. У змісті оскаржуваного рішення відсутнє посилання пенсійного органу щодо неврахування періодів навчання позивача до його страхового стажу, як і не містить розшифрування обрахованого стажу позивача. 
Крім того, період роботи позивача та навчання пересікається, що може призвести до задвоєння страхового стажу з 24.08.1988 по 01.09.1988 (7 днів).
Відтак, суд першої інстанції правильно зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду – відсутні.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 в адміністративній справі № 340/3776/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.В. Шлай