Справа № 405/506/26
3/405/96/26

ПОСТАНОВА

07 квітня 2026 року суддя Подільського районного суду м. Кропивницького Льон С.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, не працюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

Згідно матеріалів та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №576257 від 27.01.2026 ОСОБА_1 26.01.2026 о 23:38 год. в м. Кропивницький по вул. Преображенська, 101, керувала транспортним засобом марки «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510 на місці зупинки транспортного засобу водій відмовилась. Від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій також відмовилась. Від керування транспортним засобом відсторонена. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнала та вказала, що відмовилась від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, оскільки спішила з донькою в лікарню. Так, вдома донька повідомила, що їй погано, тому вона сіла за кермо і вони поїхали до обласної лікарні, де їй повідомили, що доньці немає 16 років, тому треба їхати до дитячої лікарні. Коли їхали до дитячої лікарні, її автомобіль зупинила патрульна поліція. Вона просила їх допомогти їй, однак інспектор поліції викликав другий екіпаж, який хотів везти доньку до лікарні без неї, тому вона відмовилась, бо не розуміла, що з донькою будуть робити в лікарні. Також, вказала, що випила вдень стакан вина, коли донька повідомила про свій стан, то вона вже спала.
Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності – адвокат Коваленко Н.О. подала до суду клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання вказала, що вночі 26.01.2026 у доньки ОСОБА_1 , почалась сильна кровотеча, яку самостійно не вдалося зупинити, товариш доньки телефонував на лінію «103», але там було постійно зайнято, через що ОСОБА_1 змушена була сісти за кермо та везти доньку до лікарні. По дорозі її зупинили працівники поліції, яким вона пояснила ситуацію та просила допомогти, натомість, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно неї за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, згідно довідки КНП «ОКДЛ КОР» від 27.01.2026 ОСОБА_2 , 26.09.2009 року близько 01:10 год. перебувала в лікарні, здавала аналізи та їй був поставлений діагноз «гломерулонефрит» (запалення нирок). Вважає, що адміністративне правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, оскільки донька потребувала медичної допомоги.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що є хлопцем ОСОБА_4 . Так, останній стало погано вдома, він не додзвонився до лікарні, тому сказали матері, яка сіла за кермо і вони поїхали в лікарню. Вказав, що має право керування тракторами та комбайнами, однак не може керувати транспортними засобами. Підтвердив, що інспектором поліції викликався другий екіпаж, щоб відвести ОСОБА_5 до лікарні, однак мати відмовилась, щоб донька їхала сама. Підтвердити що дзвонив до лікарні не може.
Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, її представника та свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Щодо доводів представника порушниці – адвоката Коваленко Н.О. про те, що ОСОБА_1 діяла в стані крайньої необхідності суд зазначає наступне. 
За приписами ст.17-18 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Так, згідно файлу «export-mpm97» ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції, які попросили надати її документи. Після того як остання вийшла з автомобіля, їй інспектором поліції повідомлено про те, що вона перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_6 почала говорити про те, що її доньці погано і їй необхідно до лікарні, однак працівник поліції вказав про те, що вона не може надалі керувати транспортним засобом і їй необхідно знайти тверезого водія. О 23:44 год. на запитання працівника поліції ОСОБА_1 повідомляє, що в автомобілі знаходиться «жених» її доньки, який має посвідчення водія та може сісти за кермо. Однак, коли працівник поліції запитав безпосередньо хлопця про документи, який перебував в автомобілі на задньому сидінні, той повідомив, що їх немає. Потім інспектор поліції звернувся до доньки ОСОБА_1 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, про її стан, остання вказала, що їй погано. 
В подальшому на відео зафіксовано, що інспектором поліції ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, однак остання відмовилась. Потім її повідомлено про те, що відносно неї буде складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову від проходження медичного огляду. 
Після того, як було складено протокол про адміністративне правопорушення, інспектор поліції підійшов до автомобіля ОСОБА_1 , яка перебувала на водійському сидінні, та зачитав їй її права і запропонував підписати протокол. При цьому, інспектор поліції запитав ОСОБА_1 чому вона не поїхала до медичного закладу з іншим екіпажем патрульної поліції, який було викликано для її доньки, на що остання повідомила, що їй сказали, що вона не може їхати з донькою, оскільки відносно неї складався протокол. Інспектор поліції вказав про те, що наразі протокол складено і вона може проїхати разом з донькою до медичного закладу та запитав ОСОБА_1 чи потрібно знову викликати екіпаж, на що остання вказала, що нічого не розуміє. 
Також, свідок  ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що коли інспектором патрульної поліції було викликано другий екіпаж для доставлення доньки ОСОБА_1 до лікарні, то мати відмовилась від допомоги.
Суд зазначає, що крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Як вбачається з відеофіксації правопорушення, ОСОБА_1 поводила себе спокійно та усвідомлено, а тому суд не може констатувати, що стан її доньки дійсно свідчив про перебування ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності.
Окрім того, представником особи, що притягується до адміністративної відповідальності до суду на підтвердження того, що ОСОБА_1 діяла в стані крайньої необхідності надано копію аналізу сечі загального №б/н від 27.01.2026 та зазначено, що аналізи здавалися в 01:10 год. Однак, з наданої копії аналізів судом не встановлено зазначення часу, коли саме відбиралися матеріали на аналіз, лише над копією документу рукою зроблено напис 110, що не може слугувати часом здачі аналізу. Будь – яких інших доказів звернення до лікарні саме в час, коли особа, перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, керувала транспортним засобом, представником порушниці не надано.
Також, адвокат зазначала, що товариш доньки постійно телефонував до лікарні, однак там було зайнято, при цьому, доказів дзвінків на лінію «103» (скріншот дзвінка тощо) суду не надано. 
На підставі викладеного, суд розцінює позицію сторони захисту, як надуману, безпідставну, і таку, що спрямована на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за свої протиправні дії.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки її вина підтверджена матеріалами справи:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №576257 від 27.01.2026;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.01.2026;
- довідкою інспектора ВАП УПП в Кіровоградській області ДПП , згідно якої ОСОБА_1 отримала українське посвідчення водія серії НОМЕР_3 17 травня 2022;
- відеозаписами з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції та камери «Bodycam» інспектора поліції, який міститься на цифровому носії інформації DVD-R диск, згідно яких підтверджено керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та її відмову на пропозицію інспектора поліції від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я. 
Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому достатні та допустимі дані, які б спростовували чи ставили під сумнів наведені досліджені докази, вказували про порушення вимог ст.266 КУпАП під час їх отримання у справі відсутні і не встановлені.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вона керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).
Тому, з огляду на викладене, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір.
Керуючись ст. ст. 40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.283, 284, 287 КУпАП, 

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Штраф вноситься до установи банку України за наступними реквізитами: рахунок UA658999980313000149000011001, отримувач коштів - ГУК у Кіров.обл./Кiров.обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) – 37918230, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО банку - 899998; призначення платежу - штраф, адміністративне правопорушення (прізвище).
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, установлений ч.1  ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень (розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України).
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 /шістсот шістдесят/ гривень 60 копійокза наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: Судовий збір стягнутий з (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням № (номер рішення про стягнення судового збору).
Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Подільський районний суд міста Кропивницького протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя 
Подільського районного суду
міста Кропивницького     Світлана  Михайлівна Льон