ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 квітня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/5864/25
Головуючий у першій інстанції – Карпусь І. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/681/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 5 000 грн на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на підставі судового наказу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.03.2023, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
Позов обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням суду від 07.03.2023. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких згідно з судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.03.2023 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23.02.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Позивач зазначала, що вона самостійно займається вихованням дітей, забезпечує їх необхідними продуктами харчування, якісним одягом, сплачує додатковий позашкільний розвиток. 
Указувала, що на даний час сума, яку сплачує відповідач на утримання дітей – 4 286,90 грн, є недостатньою для належного їх матеріального забезпечення і не відповідає фактичним витратам на утримання дітей і їх потребам.
Звертала увагу суду на те, що дочка ОСОБА_6 навчається на І курсі лінгвістичного класу Ніжинського ліцею Ніжинської міської ради Чернігівської області при НДУ імені М.Гоголя, відвідує хореографічну школу, постійно бере участь у різноманітних конкурсах, у зв`язку з чим розвиток дитини в умовах сьогодення вимагає значних матеріальних витрат. Син ОСОБА_7 навчається у 4 класі Ніжинської гімназії № 9 та займається у Ніжинській дитячо-юнацькій спортивній школі, бере участь у численних змаганнях.
Наголошувала, що змінилося її матеріальне становище, адже через інфляційні процеси зросли ціни на товари першої необхідності, і відповідно збільшилися витрати на утримання дітей, а тому розмір стягуваних аліментів є недостатнім та не відповідає фактичним витратам на утримання дітей та їх потребам. 
Посилалася на те, що іншої матеріальної допомоги, крім аліментів, відповідач не надає, участі у вихованні дітей не бере, при цьому він є особою працездатного віку, інших утриманців та грошових зобов`язань не має.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.12.2025 позов задоволено частково.
Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначений судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду № 740/1150/23 від 02.03.2023. 
Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 3 512 грн на кожну дитину з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави 1211 грн 20 коп. судового збору.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, що стягуються згідно судового наказу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.03.2023, з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 5 000 грн на кожну дитину, посилаючись на незаконність та неповне з`ясування обставин справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районний суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував, що позивач як мати і надалі залишатиметься фактично єдиною особою, на яку буде покладено основний тягар матеріального забезпечення їх з відповідачем спільних неповнолітніх дітей.
Заявниця зазначає про значний матеріальний тягар на утримання двох дітей, які є учнями ліцею та школи, що вимагає постійно канцелярського приладдя, одягу, витрат на оплати оренди житла, транспорт, харчування, відпочинок та дозвілля, а іноді лікування. 
Наголошує, що діти відвідують гуртки, донька є ученицею хореографічної школи, що вимагає витрат на придбання спеціального одягу для виступів, витрат на участь у конкурсах, додаткових транспортних витрат, а син є учасником спортивної секції з футболу, бере участь в командних змаганнях, що вимагає значних витрат на придбання спеціального спортивного одягу, на транспорт, проживання у разі участі у змаганнях, які проводяться за межами міста Ніжин. 
Звертає увагу на відсутність власного житла та те, що сумарний розмір аліментів фактично компенсує лише місячну орендну плату за житло з частковим покриттям вартості комунальних послуг. 
Уважає, що відповідач має можливість сплачувати запропоновану у позовних вимогах суму, оскільки він неодноразово сплачував аліменти у сумі 10 000 грн, а це свідчить про його фінансову спроможність сплачувати указаний розмір аліментів. 
Указує, що доказів незадовільного стану здоров`я, погіршення матеріального становища відповідач не надав. ОСОБА_2 намагався ввести в оману суд щодо наявності непрацездатної матері, яка незважаючи на вік і далі продовжує працювати. 

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у рекомендованому ч. 2 ст. 182 СК України розмірі, відсутності у нього витрат, що перевищують його дохід та рекомендованого розміру аліментів з урахуванням передбачуваного прожиткового мінімуму для дітей на 2026 рік, врахувавши при цьому вимоги розумності, справедливості та матеріальний стан відповідача.
З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що сторони з 11.08.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07.03.2023 (справа №740/645/23).
Від шлюбу сторони мають доньку – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6) та сина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 16).
Згідно з витягами з реєстру Ніжинської територіальної громади від 06.08.2025 № 2025/011021497, 2025/011022137, № 2025/011021522 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5,7, 17).
Судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.03.2023 (№740/1150/23) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23.02.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 21). 
Зазначений судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Ніжинському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ВП №71252930. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 станом на вересень 2025 року складав 4286,90 грн. Сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів 25487,48 грн (а.с.22).
Згідно з довідкою Ніжинського ліцею Ніжинської міської ради Чернігівської області при Ніжинському державному університеті імені Миколи Гоголя від 24.09.2025 № 10-04/323 ОСОБА_4 є ученицею курсу лінгвістичного класу (10 класу) Ніжинського ліцею Ніжинської міської ради Чернігівської області при Ніжинському державному університеті імені Миколи Гоголя (а.с.8).
Відповідно до довідки Ніжинської гімназії № 9 Ніжинської міської ради Чернігівської області від 25.09.2025 № 01-50/37 ОСОБА_5 навчається у 4-А класі Ніжинської гімназії № 9 Ніжинської міської ради Чернігівської області (а.с. 18).
Згідно з довідкою Ніжинської ДЮСФШ ОСОБА_5 дійсно займається в Ніжинській ДЮСФШ за графіком: понеділок – 16:00-17:30; середа – 15:00-16:30; четвер – 16:30-18:00; субота – ігровий день чемпіонату (а.с. 20).
За інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 02.04.2026 дохід ОСОБА_2 за період з січня 2025 року по грудень 2025 року (включно) становить 16 680 грн .
За інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 02.04.2026 загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з січня 2025 року по грудень 2025 року становить 570 054,87 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частина друга статті 51 Конституції України визначає, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до п. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. (ст. 141 СК України)
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені ст. 181 СК України та відповідно визначаються за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та\або користування у платника аліментів майн та майнових прав, утому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної власності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонічного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на дитину, визначається судом.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").
Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 30.06.2020 у справі № 343/945/19, від 12.01.2022 у справі № 545/3115/19, від 23.05.2022 у справі № 752/26176/18, від 04.02.2026 у справі № 562/1130/25.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства можна дійти висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд зауважує, що: у статті 192 СК України встановлено обставини, які враховуються для збільшення розміру аліментів. Такі обставини є оціночними. Тобто в кожному конкретному випадку суд, з урахуванням судового розсуду, повинен навести, які саме обставини змінилися, і чому визначений розмір є необхідним і достатнім. Завдання розсуду полягає в тому, щоб знайти справедливу рівновагу між інтересами дитини та можливостями платника.
Конструкція «необхідний і достатній розмір аліментів» охоплює не лише фізичне утримання, а й забезпечення соціального та інтелектуального розвитку дитини, виходячи з рівня життя, який вона мала б за спільного проживання батьків.
Застосування конструкції судового розсуду вимагає від суду пояснення які обставини враховані судом при збільшенні розміру аліментів і як розмір узгоджується з інтересами дитини. Суд може враховувати поведінку платника, зокрема ухилення від сплати, приховування доходів, відчуження майна на шкоду дитині, як обставини, що свідчать про недобросовісність.

У справі, яка переглядається позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дітей.
Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються із відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей.
При цьому районний суд врахував встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Визначаючи розмір аліментів, районний суд урахував, що відповідач не заперечує проти призначення аліментів у розмірі 3200 грн щомісячно на кожну дитину, розмір доходу відповідача, відсутність у позивачки власного житла та проживання разом з дітьми в орендованій квартирі, відсутність доказів наявності у відповідача витрат, що перевищують його задекларований від підприємницької діяльності дохід, який за третій квартал 2025 року склав 16680 грн.
Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 01.01.2026 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років установлено в розмірі 3512 грн.
Таким чином, районний суд, виходячи із визначених ст. 3 ЦПК України засад розумності, справедливості та добросовісності, врахувавши матеріальний стан відповідача і його позицію про готовність сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у рекомендованому ч. 2 ст. 182 СК України розмірі, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у рекомендованому розмірі з урахуванням передбачуваного прожиткового мінімуму для дітей на 2026 рік по 3512 грн на кожну дитину.
Апеляційний суд уважає, що така зміна розміру аліментів буде відповідати інтересам дітей та засадам справедливості, добросовісності і розумності, забезпечить рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.
Посилання заявниці в апеляційній скарзі на те, що відповідач має можливість сплачувати запропоновану у позові суму, оскільки він неодноразово сплачував аліменти у сумі 10 000 грн, є безґрунтовними, оскільки вказані суми сплачувались на погашення заборгованості по аліментах, при цьому на вересень 2025 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачкою по сплаті за аліментами в сумі 25487,48 грн. 
Твердження заявниці про те, що ОСОБА_2 намагався ввести в оману суд щодо наявності непрацездатної матері, яка незважаючи на вік і дала продовжує працювати, не заслуговує на увагу, так як у рішенні районного суду зазначено, що сам по собі факт досягнення батьками відповідача пенсійного віку не свідчить, що останні безумовно перебувають на його утриманні. Документального підтвердження понесених витрат на їх утримання стороною відповідача не надано. Крім того, як вбачається з наданої позивачкою роздруківки із сайту «Health», мати відповідача ОСОБА_8 станом на 21.11.2025 працює педіатром у КНП «Ніжинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ніжинської міської ради. 
Відтак, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову ґрунтується на вимогах закону, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення районного суду – без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко