Справа № 727/11921/25 
Провадження № 2/727/586/26

РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:
головуючого судді: Одовічен Я.В.
за участю секретаря: Зінич О.М.
учасники справи:
представника позивачів: ОСОБА_1 
представників відповідача ОСОБА_2 : ОСОБА_3 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , треті особи: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко Марина Олександрівна про визнання особи такою, що не прийняла спадщину та визнання права власності на спадкове майно, - 

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог:
Позивачі звернулися до суду з зазначеним вище позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , треті особи: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко Марина Олександрівна про визнання особи такою, що не прийняла спадщину та визнання права власноті на спадкове майно.
Посилалися на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Померлий був сином ОСОБА_9 та ОСОБА_2 .
Батько ОСОБА_8 – ОСОБА_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .  ОСОБА_2 перебувала із покійним ОСОБА_9 в зареєстрованому шлюбі.
На час смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки про реєстрацію/останнє місце проживання № 607939 від 01.07.2024 року зазначено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 був зареєстрований з 21.06.1985 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_1 та разом із ним були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 . 
За життя ОСОБА_9 заповіту не складав та відповідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в ст. 1261-1265 ЦК України.
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 є: відповідачка по справі – дружина ОСОБА_2 та його діти ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Однак, спадщину після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактично прийняли лише: ОСОБА_8 (син покійного) та ОСОБА_2 .
Що стосується ОСОБА_7 , то хоча його місце реєстрації проживання й було зареєстровано на момент смерті покійного батька ОСОБА_9 за однією адресою, однак заяву про прийняття спадщини до нотаріуса останній не подавав та протягом останніх 20 років проживає за кордоном, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_9 .
ІНФОРМАЦІЯ_15 після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , в приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М. О. відкрито спадкову справу № 2/2024 (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі № 71896238), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75553015 від 24.01.2024 року.
Спадковим майном після смерті ОСОБА_9 є: 
- 1/4 частка квартири АДРЕСА_2 , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 80,90 кв.м., житловою – 57,40 кв.м.
Іншими співвласниками вищевказаної квартири зазначені: ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Частка кожного із спадкоємців, які прийняли спадщину: ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , складає по 1/2 частки від спадкового майна або по 1/8 частки квартири (1/2 від 1/4).
-1/6 частка земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:18:003:0397, площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Частка кожного із спадкоємців, які прийняли спадщину в земельній ділянці: ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , складає по 1/2 частки від спадкового майна або по 1/12 частки земельної ділянки (1/2 від 1/6).
08 квітня 2024 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 на 1/12 частку земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:18:003:0397, площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . 
Також, в свідоцтві зазначено, що іншим спадкоємцем зазначеного майна на (одну другу) частку майна є син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
10 квітня 2024 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 на 1/8 частку квартири АДРЕСА_2 . Також, в свідоцтві зазначено, що іншим спадкоємцем зазначеного майна на (одну другу) частку є син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вважає зазначення в свідоцтві, що іншим спадкоємцем щодо майна ОСОБА_9 на іншу (одну другу) частку майна є син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 незаконним, оскільки не враховано, що ОСОБА_8 фактично прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 є таким, що не прийняв спадщину.
У вищезазначених свідоцтвах вказано, що свідоцтво видано на частку спадкового майна, а іншим спадкоємцем є Відповідач –2 ОСОБА_7 , хоча вона неодноразово зазначала нотаріусу, що ОСОБА_7 не проживає за вказаною адресою більше 20 років.
Як зазначалося вище, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та був зареєстрований разом із спадкодавцем ОСОБА_9 за однією адресою на дату смерті спадкодавця, заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав, тобто вважається таким, що прийняв спадщину, однак через смерть не встиг оформити спадкових документів.
Відповідно до довідки про реєстрацію/останнє місце проживання № 607940 від 01.07.2024 року зазначено, що місце проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 було зареєстроване з 16.02.1989 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_16 за адресою: АДРЕСА_1 та разом із ним були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Однак, у матеріалах спадкової справи № 2/2024, яка відкрита після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_9 в приватного нотаріуса Хоменко М.О., міститься довідка про реєстрації/останнє місце проживання № 604517 від 21.03.2024 року, видана Департаментом надання адміністративних послуг ЧМР, відповідно до якої вказано, що місце проживання померлої особи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , було зареєстроване з 21.06.1985 р. по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_1 .
Склад осіб, місце проживання яких було зареєстроване за адресою реєстрації померлого ОСОБА_9 на день його смерті: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 . 
Тобто, у вищевказаній довідці не зазначено, що ОСОБА_8 також був зареєстрований разом із батьком ОСОБА_9 на момент його смерті.
Відповідно до відповіді Департаменту НАП Чернівецької МР Я-169/16/02-13/76 від 15.10.2024 р. вбачається, довідка № 604517 від 21.03.2024 р. сформована головним спеціалістом Залівіною О. В., не дійсна, оскільки містить неповну інформацію. 
З огляду на зазначене, ОСОБА_8 фактично прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_9 на частку спадкового майна, оскільки його мати - ОСОБА_10 як дружина прийняла спадщину, а брат ОСОБА_7 є таким, який не прийняв спадщину після смерті батька – ОСОБА_9 .
За життя ОСОБА_8 заповіту не складав та відповідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в ст. 1261-1265 ЦК України.
22 січня 2024 року після смерті ОСОБА_8 в приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М. О. відкрито спадкову справу № 1/2024 (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі № 71883550), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75518273 від 22.01.2024 року.
ОСОБА_8 за життя не встиг оформити спадкових прав на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_9 .
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є: дружина ОСОБА_4 ; діти ОСОБА_6 ; ОСОБА_5 та мати спадкодавця ОСОБА_2 .
Спадковим майном після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є в тому числі: 3/8 частки квартири АДРЕСА_2 , а саме: 1/4 частка квартири АДРЕСА_2 , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 80,90 кв.м., житловою – 57,40 кв.м, частка, яка належала померлому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.04.1996 року представництвом Фонду державного майна в м. Чернівці, згідно з розпорядженням Представництва Фонду державного майна України в м. Чернівці від 10.04.1996 року № 18397, та 1/8 частка квартири, яку ОСОБА_8 прийняв, однак не оформив спадкових прав після смерті свого батька ОСОБА_9 , що разом становить 3/8 частки від квартири (1/4 +1/8);
- 1/4 частка земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:18:003:0397, площею 0,1000 га, а саме: 1/6 частка земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:18:003:0397 площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка належала померлому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 виданого 04.04.2014 року Реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області, індексний номер 20003015 та 1/12 частка земельної ділянки, яку ОСОБА_8 прийняв, однак не оформив спадкових прав після смерті свого батька ОСОБА_9 , що разом становить 1/4 частки (1/6 +1/12=3/12 або ).
- 1/2 частка транспортного засобу марки ОPEL MOVANO, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , який належав померлому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .
Вищевказаний транспортний засіб є спільним майном подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , оскільки був набутий в шлюбі та останній належить 1/2 частка транспортного засобу марки «ОPEL MOVANO».
29 липня 2025 року приватним нотаріусом Хоменко М.О. видано на ім`я ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на частку на майно набуте подружжям за час шлюбу - транспортний засіб марки ОPEL MOVANO, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .
Просили визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_5 право власності на спадкове майно, а саме: на 3/32 або (3/8:4) частки квартири АДРЕСА_2 , на 1/16 або (1/4:4) частки земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:18:003:0397 площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , на 1/8 (:4) - частку транспортного засобу марки ОPEL MOVANO, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , як на спадкове майно після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Визнати за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП – НОМЕР_6 ) право власності на спадкове майно, а саме: на 3/32 або (3/8:4) частки квартири АДРЕСА_2 , на 1/16 або (1/4:4) частки земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:18:003:0397, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , на 1/8 (:4) - частку транспортного засобу марки ОPEL MOVANO, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , як на спадкове майно після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Визнати за ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_7 право власності на спадкове майно, а саме: на 3/32 або (3/8:4) частки квартири АДРЕСА_2 , на 1/16 або (1/4:4) частки земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:18:003:0397 площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , на 1/8 (:4) - частку транспортного засобу марки ОPEL MOVANO, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , як на спадкове майно після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - НОМЕР_8 право власності на спадкове майно, а саме: на 3/32 або (3/8:4) частки квартири АДРЕСА_2 , на 1/16 або (1/4:4) частки земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:18:003:0397 площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , на 1/8 (:4) - частку транспортного засобу марки ОPEL MOVANO, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , як на спадкове майно після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідачами відзиву на позов подано не було.
Третьою особою приватним нотаріусом Хоменко М.О. було подано письмові пояснення на позов. У поясненнях третя особа зазначила, що позовна заява є необґрунтованою та на її думку задоволенню не підлягає. 
Вважає звернення позивача до суду з даним позовом передчасною дією, яка суперечить нормам матеріального права щодо порядку оформлення права на спадкове майно та за своєю суттю є способом уникнення від оподаткування.
Наведене свідчить про наявність ознак зловживання процесуальними правами, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Зазначила, що визнання за позивачем права власності на спадкове майно можливе у позасудовому порядку. У задоволенні позову просила відмовити. 

Процесуальні дії у справі :

Ухвалою суду від 24.10.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження та за клопотанням представника позивачів витребувано докази. 
25.11.2025 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. 

Узагальнені доводи учасників справи:

Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтвердила, викладені у заяві обставини. Просила позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_6 , яка також була допитана судом в якості свідка, суду показала, що все своє життя проживає за адресою АДРЕСА_1 . Вона ніколи не бачила свого дядька ОСОБА_7 , який, як відомо їй зі слів своїх родичів, біля 20 років проживає за кордоном. Натомість, її померлий батько ОСОБА_8 жив за цією адресою, в тому числі і з дідусем. Бабуся ОСОБА_2 проживає за кордоном в США та в 2025 році приїздила на територію України. Просила позов задовольнити. 
Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала. Пояснила суду, що відповідач ОСОБА_7 є сином позивачки, яка проживає в США. ОСОБА_7 вже понад 15 років проживає за кордоном та на території України не перебував, у зв`язку з чим спадщину після смерті ОСОБА_9 не прийняв. Натомість, ОСОБА_8 до своєї смерті мав спільне зареєстроване місце проживання разом із спадкодавцем за адресою АДРЕСА_1 . Не заперечувала проти задоволення позовних вимог. 
Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином у визначеному Законом порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
Третя особа приватний нотаріус Хоменко М.О. у судове засідання не з`явилась, у поданих до суду поясненнях висловила свою позицію по суті поданої позовної заяви.
Представник третьої особи Служби у справах дітей ЧМР у судове засідання не з`явився. Звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутності. 
Свідок ОСОБА_11 суду показала, що мешкає по сусідству із сім`єю « ОСОБА_12 ». Вона була знайома із ОСОБА_7 , вони разом росли. Приблизно в 2000 році останній поїхав до Канади та більше не повертався. ОСОБА_8 на момент смерті батька ОСОБА_9 проживав за адресою АДРЕСА_1 .
Свідок ОСОБА_13 суду показала, що проживає в тому ж будинку, що й позивачі. ОСОБА_7 в 1996 році виїхав за кордон до Канади та до цього часу додому не повертався. Його брат ОСОБА_14 до своєї смерті жив по АДРЕСА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція суду
Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом:
Встановлено, що ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 , актовий запис про шлюб №1679 від 23.09.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9 (а.с.32 Том 1).
Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.33-34 Том 1).
ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , помер, що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 та копією спадкової справи №1/2024 (а.с.42, 194-241 Том 1).
Із дослідженого судом витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00043228908 вбачається, що батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , були ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_18 (а.с.203-204 Том 1).
Після смерті ОСОБА_8 приватним нотаріусом Хоменко М.О. 22.01.2024 року було заведено спадкову справу №1/2024 (а.с.194-241 Том 1).
Спадкоємцями майна померлого, які звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, згідно спадкової справи №1/2024 є: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (мати померлого), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (дружина померлого), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (донька померлого) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (донька померлого).
Батько померлого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.132 Том 1). 
Після смерті ОСОБА_9 приватним нотаріусом Хоменко М.О. 24.01.2024 року було заведено спадкову справу № №2/2024 (а.с.121-193 Том 1). З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 звернулся лише ОСОБА_2 . 
Відповідач ОСОБА_2 перебувала із померлим ОСОБА_9 в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_11 (а.с.135). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 . 
На час смерті останнього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки про реєстрацію/останнє місце проживання № 607939 від 01.07.2024 року зазначено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , був зареєстрований з 21.06.1985 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_1 та разом із ним були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 (а.с.40 Том 1).
Відповідно до свідоцтва про право на житло, виданого 10.04.1996 року Представництвом Фонду державного майна України в м.Чернівці, квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (а.с.177).
Окрім того, до складу спадкового майна входить: земельна ділянка, кадастровий номер 7310136300:18:003:0397, площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.04.2014 року належала на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 (а.с.151 Том 1).
Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина у вигляді належного йому на праві власності нерухомого майна, а саме: частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 80,90 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.04.1996 року (а.с.43 Том 1) та 1/6 частки у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер 7310136300:18:003:0397, площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.44 Том 1).
09.04.2024 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого зазначено, що спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_9 є: його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_7 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/6 частки земельної ділянки, кадастровий номер 7310136300:18:003:0397 площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частку вказаного майна видано ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частку майна ще не видано (а.с.171 Том 1).
Також, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. 10.04.2024 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого зазначено, що спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_9 є: його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_7 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з частки квартири АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку вказаного майна видано ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку вказаного майна ще не видано (а.с.188 Том 1).
Після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , відкрилась спадщина у вигляді належного йому на праві власності майна, а саме: 1/4 частка квартири АДРЕСА_2 , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 80,90 кв.м., житловою – 57,40 кв.м; 1/6 частка земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:18:003:0397, площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка належала померлому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 04.04.2014 року Реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області, індексний номер 20003015; 1/2 частка транспортного засобу марки ОPEL MOVANO, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , який належав померлому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .
Вищевказаний транспортний засіб є спільним майном подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , що підтверджується тим, що 29 липня 2025 року приватним нотаріусом Хоменко М. О. було видано на ім`я ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на частку на майно набуте подружжям за час шлюбу - транспортний засіб марки ОPEL MOVANO, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.241 Том 1).
З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 звернулись спадкоємці: ОСОБА_2 (мати), ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_4 (дружина).

Мотиви та доводи, з яких виходив суд та застосовані норми права:
Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст.16 ЦК України, до яких, зокрема, визнання права.
Реалізуючи, передбачене статтею 55 Конституції України, право на судовий захист та звертаючись до суду особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Крім того, виходячи зі змісту ст. ст. 15, 16 ЦК України та приписів ЦПК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.
Таким чином, наявність порушення або оспорювання прав та законних інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим у силу приписів ст. 4 ЦПК України, а позивач, звертаючись до суду з даним позовом, згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинен довести (підтвердити) в установленому законом порядку наявність факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.
Позивачі, звертаючись до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_7 таким, що не прийняв спадщину, посилались на те, що останній близько 20 років проживає за кордоном, на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживав та не звернувся у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса.
При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, склад спадкового майна, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі.
Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
За змістом ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину лише спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Виходячи з точного змісту даної норми матеріального права, яка має своїм безпосереднім предметом регулювання встановлення юридичного факту, який тягне за собою прийняття спадщини, слід зазначити, що якраз такого факту не відбулося. 
ОСОБА_7 на час смерті спадкодавця свого батька ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_2 не проживав, оскільки перебував за кордоном у Канаді, де проживає понад 20 років. Вказана обставина підтверджується показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . 
Тому, ОСОБА_7  не може являтися таким, що прийняв спадщину на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Статтею 29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Таким чином, реєстрація місця проживання ОСОБА_7 у спадковій квартирі сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті батька ОСОБА_9 за адресою реєстрації, оскільки документально спростована належними та допустимими доказами.
ОСОБА_7 , не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та не подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у встановлений законом строк, не може вважатися таким, що прийняв спадщину.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.10.2020 року у справі №569/15147/17(провадження № 61-39308св18) та у Постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №204/2707/19(провадження №61-15380св20 від 28.04.2021 року). 
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України).
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що ОСОБА_7 є таким, що не прийняв спадщину, оскільки у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадищни та фактично не проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.
Разом із тим, закон визначає способи захисту цивільного права.
Орієнтовний перелік судових способів захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою статті 16 ЦК України.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року, у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20).
Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.
Ураховуючи викладене, заявлені в цій справі позовні вимоги про визнання особи такою, що не прийняла спадщину, не відповідають належному способу захисту.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що ефективним способом захисту прав спадкоємців у такому випадку є визнання права власності на спадкове майно.
За таких обставин, підстави для задоволення даної позовної вимоги відсутні, оскільки такий спосіб захисту він не відновлює будь-яких порушених прав та інтересів позивачів і не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20 та від 02 квітня 2025 року у справі № 751/344/23, від 09.04.2025 року №305/2221/21.
Одночасно вказаний факт, про який позивачами було заявлено самостійну позовну вимогу, враховуються судом під час вирішення позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно.
Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, суд враховує наступне.
Положеннями статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Тобто внаслідок спадкування майна, яке належало спадкодавцеві на праві власності, право власності на це майно у спадкоємця виникає з часу відкриття спадщини.
Частиною першою статті 328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 Кодексу).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем.
Схожий за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17, від 28 квітня 2022 року у справі № 352/494/16-ц.
Отже, ефективним способом захисту прав спадкоємця, який вважає себе таким, що прийняв спадщину, є вимога до інших спадкоємців (в разі їх відсутності, усунення їх від спадкування чи неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття до відповідної територіальної громади за місцем відкриття спадщини (стаття 1277 ЦК України)) про визнання права власності на спадкове майно.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно зі статтею 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Наявність у спадковій справі, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 , довідки про реєстрацію/останнє місце проживання № 607940 від 01.07.2024 року, в якій помилково не було зазначено, що за адресою реєстрації померлого ОСОБА_9 на день його смерті також був зареєстрований та проживав його син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , стало в подальшому перешкодою позивачам для оформлення права власності на спадкове майно у нотаріальному порядку після смерті батька та чоловіка ОСОБА_8 . 
Зазначена обставина підтверджується тим, що у свідоцтвах про право на спащину за законом, виданих приватним нотаріусом Хоменко М.О. у квітні 2024 року спадкоємцю ОСОБА_2 після смерті спадкодавця ОСОБА_9 вказано, що іншим спадкоємцем майна є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який як було встановлено судом спадщину після смерті батька не прийняв. 
Підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Порушення права, пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Однак, на час розгляду справи судом приватним нотаріусом Хоменко М.О. свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_8 спадкоємцям видані не були, чим нотаріус фактично відмовила в оформленні спадкових прав, що безумовно свідчить про порушення їх прав. 
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
На підставі викладеного, судом встановлено існування перешкод у спадкоємців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку. Зазначені перешкоди обумовлені як фактичною відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину, так і помилково виданою ЦНАП довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання № 607940 від 01.07.2024 року, в якій не було вказано, що за адресою реєстрації померлого ОСОБА_9 на день його смерті також був зареєстрований та проживав його син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 .
Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи позов таким чином, суд також застосовує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, що передбачено положеннями ст.10 ЦПК України.
Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
В рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма (ст.13 Конвенції) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
В рішенні ЄСПЛ «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (№ 38722/02, п.75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст.13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним».
При цьому, судом також враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачі фактично прийняли спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_8 , однак у них існують перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, внаслідок фактичної відмови нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат
У частині першій, другій статті 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням приписів цієї норми, понесені судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.
Висновки суду за результатами розгляду справи
Враховуючи викладене, виходячи з того, що позивачами доведено наявність перешкод в оформленні спадкових прав, а тому суд приходить до переконливого висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.3, 6, 11, 15, 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268, 1269, 1296 Цивільного кодексу України; ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , треті особи: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко Марина Олександрівна про визнання особи такою, що не прийняла спадщину та визнання права власності на спадкове майно – задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП – НОМЕР_5 ), проживаючої в АДРЕСА_1 , право власності на спадкове майно, а саме: на 3/32 частки квартири АДРЕСА_2 ; на 1/16 частки земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:18:003:0397, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та на 1/8 частку транспортного засобу марки «ОPEL MOVANO», 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .
Визнати за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП – НОМЕР_6 ), проживаючої в АДРЕСА_1 право власності на спадкове майно, а саме: на 3/32 частки квартири АДРЕСА_2 ; на 1/16 частку земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:18:003:0397, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; на 1/8 частку транспортного засобу марки «ОPEL MOVANO», 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .
Визнати за ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП – НОМЕР_7 ), проживаючої в АДРЕСА_1 , право власності на спадкове майно, а саме: на 3/32 частки квартири АДРЕСА_2 ; на 1/16 частку земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:18:003:0397, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; на 1/8 частку транспортного засобу марки ОPEL MOVANO, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , (РНОКПП – НОМЕР_8 ), проживаючої в АДРЕСА_1 , право власності на спадкове майно, а саме: на 3/32 частки квартири АДРЕСА_2 ; на 1/16 частку земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:18:003:0397 площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , на 1/8 частку транспортного засобу марки ОPEL MOVANO, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 . 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя    Одовічен Я.В.