Справа № 536/1787/25
Провадження № 2/202/954/2026 

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

22 квітня 2026 року  м. Дніпро
Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мартинюк С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.02.2025 року між Товариством і відповідачем був укладений кредитний договір (оферти) № 13.02.2025-100001042, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 10 000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 13.02.2025, строком на 98 днів зі сплатою процентів у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на якии? надається кредит. Також умовами договору передбачено комісію за надання кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, що дорівнює 1500 грн.
Умовами договору визначено, що проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Відповідно до п. 4.1. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах и?ого строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту - перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-87XX-XXXX-0867.
ТОВ «Споживчии? центр» своі? зобов`язання за договором виконало в повному обсязі.
В свою чергу, відповідач частково виконав свої зобов`язання, сплативши 28.02.2025 року 2832 грн. 
Отже відповідач своі? зобов`язання за договором належним чином не виконує. 
Станом на 21.05.2025 заборгованість становить 23 467,97 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000 грн, заборгованості за процентами 8 400 грн, комісії 267,97 грн, а також неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 4 800 грн.
За цих підстав Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчии? центр» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 13.02.2025-100001042 від 13.02.2025 року в загальному розмірі 23 467,97 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 липня 2025 року справу передано за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпра.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 вересня 2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання 15.04.2026 сторони не з`явилися. 
Представник позивача у позові просив проводити судовий розгляд в його відсутність та проти винесення судом заочного рішення не заперечує.
У свою чергу, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті «Судова влада України», а також за своїм зареєстрованим місцем перебування як внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується його особистим підписом про отримання поштового відправлення 04.03.2026.
Відповідач у встановлений строк відзив на позов не надав, тому судом проведений заочний розгляд справи у його відсутність на підставі наявних у справі даних та доказів.
Відповідно до частини 4 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України).
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:
Судом установлено, що 13.02.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» і відповідачем був укладений в електронній формі кредитний договір № 13.02.2025-100001042, згідно з яким (п. 3.1. Договору) кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Перед укладення кредитного договору відповідач шляхом підписання одноразовим ідентифікатором був ознайомлений із Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта), паспортом споживчого кредиту, який містить умови кредитування, зокрема суму (ліміт) кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, загальні витрати по кредиту, орієнтовну загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку.
Відповідачем була підписана одноразовим ідентифікатором заявка кредитного договору № 13.02.2025-100001042, згідно з яким йому надається кредит у сумі 10 000 грн, строк кредитування 98 дні з дати надання кредиту, дата повернення (виплати) кредиту 21.05.2025, процентна ставка 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на якии? надається кредит; комісія, пов`язана з наданням кредиту, 15% від суми кредиту та дорівнює 1500 грн.
Відповідно до п. 4.1. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах и?ого строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту - перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-87XX-XXXX-0867.
Здійснення транзакції та перерахування коштів на вказану картку підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» (номер транзакції в системі іРау.ua - 652032157).
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованість за кредитним договором № 13.02.2025-100001042 від 13.02.2025 становить 23 467,97 грн, з яких: 10 000 грн – основний борг, 8 400 грн – проценти, 267,97 грн – комісія, 4 800 грн – неустойка. Проценти нараховані за період з 13.02.2025 – 21.05.2025.
При вирішенні між сторонами спору суд керується наступним:
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з абз. 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
При цьому в статті 3 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини 12 статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Суд вважає доведеним, що відповідач уклав в електронній формі кредитний договір та отримав кредитні кошти, але свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконав, про що свідчить наявна заборгованості.
Доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості за кредитом та нарахованими процентами відповідач суду не надав, розмір заборгованості та умови укладеного договору не оспорював.
Тому суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Споживчий центр» у частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитом у розмірі 10 000 грн, процентів у розмірі 8 400 грн та за комісії сумі 267,97 грн, а загалом 18 667,97 грн підлягає задоволенню.
Щодо стягнення неустойки в розмірі 4 800 грн, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Суд керується тим, що згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким останній доповнено згідно з Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, у тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі, якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На час укладення кредитного договору та розгляду справи в суді положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який є основним актом цивільного законодавства та має пріоритет над нормами інших законів, були та є чинними.
Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Враховуючи, що неустойка нарахована відповідачу за невиконання (неналежне виконання) зобов`язання за договором про споживчий кредит у період дії воєнного стану, в задоволенні позовних вимог банку про стягнення такої неустойки необхідно відмовити.
При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Згідно з частиною 1 статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено частково, то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1927,02 грн (79,55 %).
Керуючись ст. 258-259, 263-265, 268, 281-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, код ЄДРПОУ 37356833) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 13.02.2025-100001042 від 13.02.2025 року в розмірі 18 667 грн (вісімнадцять тисяч шістсот шістдесят сім) 97 коп, з яких: 10 000 грн – заборгованість за кредитом, 8 400 грн – заборгованість за процентами, 267 грн 97 коп – комісія, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1927 (одна тисяча дев`ятсот двадцять сім) грн 02 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Це заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 22 квітня 2026 року. 

Суддя    Наталія Марченко