П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2026 року м. Київ

Справа № 757/32829/24-ц
Провадження № 22-ц/824/1482/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
секретаря: Ольшевського П.М.

сторони: позивач   ОСОБА_1 
відповідач  Оболонський відділ державної виконавчої служби у 
м. Києві Центрального міжрегіонального 
управління Міністерства юстиції (м. Київ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Нестеришиним Тарасом Степановичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року, ухваленого у складі судді Ільєвої Т.Г.,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 позивач звернувся до суду з позовом до Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна.
Позов обґрунтовано тим, що на початку червня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 дізнався про те, що на його майно накладений арешт.
Тобто, як стверджує сторона позивача, то за відомостями у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у 2008 році на все нерухоме майно, належне позивачеві, постановою ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві АК 428694 за № 103/5 від 05.06.2008 було накладено арешт.
Позивач стверджує, що йому не було відомо правові підстави прийняття ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві постанови про накладення арешту на все його майно та реєстрації відповідного обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а згодом - перенесення записів про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відтак, позивачеві не відомі фактичні та правові підстави арешту нерухомого майна, накладеного постановою Оболонського відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 05.06.2008 №АК 428694.
Окрім цього, листом відповідача від 26 червня 2024 року за № 102327 була надана представникові позивача відповідь про те, що, згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні відповідача не перебувають виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_1 .
На переконання позивача, продовження існування арешту його майна, яке було накладено на підставі постанови, є таким, що непропорційно порушує право власності позивача та створює йому істотні обмеження та перешкоди у реалізації його права власності.
Відтак, представник позивача вказує, що метою позову є припинення обтяження майна позивача у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень задля можливості вільного розпорядження позивачем своєю власністю.
Таким чином, позивач звернувся до суду з метою відновлення своїх прав та просить суд з урахуванням виправленої позовної заяви:
- припинити (зняти) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт з майна ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві серія та номер АК 428694, № 103/5 від 5 червня 2008 року, скасувавши державну реєстрацію обтяжень:
- щодо земельної ділянки за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 491538832214 (кадастровий номер земельної ділянки 3221487300:02:006:0068), номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 7546367, дата, час державної реєстрації: 12.06.2008 15:02:27;
- щодо земельної ділянки за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 475283832214 (кадастровий номер земельної ділянки 3221487300:02:015:0049), номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 7312744; дата, час державної реєстрації: 12.06.2008 15:02:27;
- щодо земельної ділянки за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 475174232214 (кадастровий номер земельної ділянки 3221487300:02:014:0083), номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 7311538, дата, час державної реєстрації: 12.06.2008 15:02:27;
- щодо квартири за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 338340080000, адреса: АДРЕСА_2 , номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 7311487 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 12.06.2008 15:02:27; номер запису про обтяження, дата, час державної реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 7380793, 12.06.2008 15:02:27.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 рокуВ задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна відмовлено.
Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, щопозивачем не наведено підстав та не надано доказів, які переконали суду у беззаперечності його доводів та вказували на те, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Нестеришин Т.С. подавапеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду.
Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до Київського апеляційного суду не надходив.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.
Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла таких висновків.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Судом встановлено, що на початку червня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 дізнався про те, що на все його майно накладений арешт, а саме:
- щодо земельної ділянки за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 491538832214 (кадастровий номер земельної ділянки 3221487300:02:006:0068) наявне обтяження наступного змісту: номер запису про обтяження: 7546367дата, час державної реєстрації: 12.06.2008 15:02:27.
Державний реєстратор: Марченко Ольга Миколаївна, Реєстраційна служба Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Київська обл.
Документи, подані для державної реєстрації: постанова, серія та номер: АК 428694, 103/5, виданий 05.06.2008, видавник: ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.
Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 16912326 від 03.11.2014 11:18:01, Марченко Ольга Миколаївна, Реєстраційна служба Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Київська обл.
Місце розташування земельної ділянки: 08681, Київська область, Васильківський район, Рославичівська сільська рада, площа: 19123 кв.м., оціночна вартість: 65330,85 гривень.
- щодо земельної ділянки за реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 475283832214 (кадастровий номер земельної ділянки 3221487300:02:015:0049) наявне обтяження наступного змісту: номер запису про обтяження: 7312744, дата, час державної реєстрації: 12.06.2008 15:02:27.
Державний реєстратор: Гордієнко Вікторія Вікторівна, Реєстраційна служба Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Київська обл.
Документи, подані для державної реєстрації: постанова, серія та номер: АК 428694, 103/5, виданий 05.06.2008, видавник: ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.
Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 16436801 від 13.10.2014 16:10:42, Гордієнко Вікторія Вікторівна, Реєстраційна служба Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Київська обл.
Місце розташування земельної ділянки: 08681, Київська область, Васильківський район, Рославичівська сільська рада, площа: 15340 кв.м., оціночна вартість: 36078,64 гривень;
- щодо земельної ділянки за реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 475174232214 (кадастровий номер земельної ділянки 3221487300:02:014:0083) наявне обтяження наступного змісту:номер запису про обтяження: 7311538, дата, час державної реєстрації: 12.06.2008 15:02:27.
Державний реєстратор: Гордієнко Вікторія Вікторівна, Реєстраційна служба Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Київська обл.
Документи, подані для державної реєстрації: постанова, серія та номер: АК 428694, 103/5, виданий 05.06.2008, видавник: ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві
Місце розташування земельної ділянки: 08681, Київська область, Васильківський район, Рославичівська сільська рада, площа: 3187 кв.м., оціночна вартість: 23521,88 гривень;
- щодо квартири за реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 338340080000, адреса: АДРЕСА_2 , наявне обтяження наступного змісту: номер запису про обтяження: 7311487 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 12.06.2008 15:02:27.
Державний реєстратор: Гордієнко Вікторія Вікторівна, Реєстраційна служба Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Київська обл.
Документи, подані для державної реєстрації: постанова, серія та номер: АК 428694, 103/5, виданий 05.06.2008, видавник: ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві
Місце розташування квартири: м. Київ, вулиця Драгомирова Михайла, будинок 4, квартира 107, площа: 170 кв.м., оціночна вартість: 26763229,93 гривень.
Таким чином, вбачається, що за відомостями, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у 2008 році на все нерухоме майно, належне позивачеві, постановою ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві АК 428694 за № 103/5 від 05.06.2008 було накладено арешт.
Позивач стверджує, що йому не було відомо правові підстави прийняття ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, постанови про накладення арешту на все його майно та реєстрації відповідного обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а згодом - перенесення записів про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відтак, представник позивача з метою з`ясування підстав арешту майна позивача та вжиття заходів щодо його зняття, звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції України (м. Київ) з адвокатським запитом від 18 червня 2024 року за № 18/06/24-АЗ-1.
Листом відповідача від 26 червня 2024 року за № 102327 була надана відповідь представникові позивача про те, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні відповідача не перебувають виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_1 . На даний час у провадженні відповідача не перебуває виконавче провадження, по якому виносилась постанова від 5 червня 2008 року № АК 428694. Надати більш детальну інформацію щодо правових підстав виникнення обтяження нерухомого майна, накладеного постановою від 5 червня 2008 року № АК 428694, не виявляється можливим, у зв`язку зі знищенням матеріалів справи за строками зберігання.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій.
Відповідно до ст. 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Статтею 11 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (частина перша, пункт 5 частини третьої).
Відповідно до ст. 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 48 цього Закону.
Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким жодні інші дії державного виконавця не проводяться.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 22 Закону № 606-XIV в редакції, чинній на момент набрання законної сили судовим рішенням та видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:
1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;
2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
За п. 1 ч. 2 цієї статті строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положення містились у редакціях Закону України «Про виконавче провадження», чинних на час накладення арешту на майно боржника.
У своїй постанові від 18 січня 2022 року в справі № 34/425 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.
Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.
Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).
Стаття 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканності самого майна власника. Всі особи мають утримуватись від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні.
Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно арешт на майно ОСОБА_1 накладено у 2008 році постановою ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві серії АК № 428694 (реєстраційний № 103/5) від 05 червня 2008 року.
Згідно з листом відповідача від 26 червня 2024 року № 102327, за даними автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відповідача відсутні виконавчі провадження, у яких боржником є ОСОБА_1 . Станом на теперішній час виконавче провадження, в межах якого виносилась постанова від 05 червня 2008 року серії АК № 428694, на виконанні не перебуває.
Надати детальнішу інформацію щодо правових підстав виникнення обтяження нерухомого майна, накладеного зазначеною постановою, не вбачається можливим у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження після закінчення строків їх зберігання.
З огляду на викладене апеляційний суд зазначає, що на цей час неможливо встановити, на підставі якого саме рішення суду або виконавчого напису було відкрито відповідне виконавче провадження та накладено арешт на майно. Матеріали справи також не містять об`єктивних даних, які б свідчили про те, що рішення, на підставі якого винесено постанову від 05 червня 2008 року серії АК № 428694, виконується нині, а також чи мало місце повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, у суду відсутні відомості щодо виконання чи невиконання зазначеного рішення, а також щодо наявності у стягувача актуальних майнових претензій до позивача (боржника). 
У своїх правових висновках, Верховний суд неодноразово вказував, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном (постанови Верховного суду від 07 липня 2021 року у справі №2-356/12, від 03 листопада 2021 року у справі №161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі №645/6694/15-ц, від 26 січня 2022 року у справі №127/1541/14-ц, від 18 січня 2023 року у справі №127/1547/14-ц, від09 січня 2023 року у справі №2-3600/09).
За таких обставин, з метою усунення надмірного тягаря для позивача, пов`язаного із тривалим обмеженням права щодо мирного володіння належного йому нерухомими майном, та для запобігання невиправданому втручанню у право особи на мирне володіння майном, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Нестеришиним Тарасом Степановичемзадовольнити.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Припинити (зняти) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт з майна ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві серія та номер АК 428694, № 103/5 від 5 червня 2008 року, скасувавши державну реєстрацію обтяжень:
- щодо земельної ділянки за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 491538832214 (кадастровий номер земельної ділянки 3221487300:02:006:0068), номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 7546367, дата, час державної реєстрації: 12.06.2008 15:02:27;
- щодо земельної ділянки за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 475283832214 (кадастровий номер земельної ділянки 3221487300:02:015:0049), номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 7312744; дата, час державної реєстрації: 12.06.2008 15:02:27;
- щодо земельної ділянки за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 475174232214 (кадастровий номер земельної ділянки 3221487300:02:014:0083), номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 7311538, дата, час державної реєстрації: 12.06.2008 15:02:27;
- щодо квартири за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 338340080000, адреса: АДРЕСА_2 , номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: 7311487 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 12.06.2008 15:02:27; номер запису про обтяження, дата, час державної реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 7380793, 12.06.2008 15:02:27.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна