ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
08 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 619/1776/25
провадження № 22-ц/818/1648/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Маміної О.В., Мальованого Ю.М.
за участю секретаря – Муренченко С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 2025 року, постановлене суддею Бобко Т.В., 
в с т а н о в и в:
У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача ОСОБА_1 , яким просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 113412,00 гривень, яка складається з: - 14000,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту; - 99412,00 гривень – заборгованість за процентами (1400 * 2,2% * 339). Крім того, позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати по сплаті судового збору 2422,40 гривень.
На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20 квітня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання грошових коштів у позику № 3743330424. Вказаний договір разом з правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, з якими позичальник була попередньо ознайомлена. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору позикодавець зобов`язався надати позичальнику позику у розмірі 14000,00 гривень шляхом перерахунку на поточний рахунок відповідача на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково, сплатити проценти за користування позикою. 
Позикодавець свої зобов`язання відповідно до умов договору позики виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 14000,00 гривень, відповідач свої зобов`язання за умовами договору позики належним чином не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила. Станом на день підготовки позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 113412,00 гривень, з яких: 14000,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 99412,00 гривень – заборгованість за процентами.
Позивач зазначає, що у період з 20 квітня 2024 року по 25 березня 2025 року нараховував проценти протягом 339 днів за стандартною процентною ставкою у розмірі 2,2% (пункт 2.6.1. Договору), разом з тим звертає увагу суду, що ОСОБА_1 здійснила сплату частини процентів у розмірі 5000,00 гривень у вищезазначений період, які враховані позивачем під час нарахування остаточної суми процентів. Зазначені дії ОСОБА_1 позивач ТОВ «Іннова Фінанс» з посиланням на постанову Верховного Суду по справі № 916/2403/18 від 10 вересня 2019 року, розцінює як визнання відповідачем боргу за договором позики № 743330424 від 20 квітня 2024 року.
З огляду на викладені обставини позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 113412,00 гривень.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» суму заборгованості за договором позики № 3743330424 від 20 квітня 2024 року у розмірі 70196 (сімдесят тисяч сто дев`яносто шість тисяч) гривень 00 копійок, з яких:
- 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок - сума заборгованості за тілом кредиту;
- 56196 (п`ятдесят шість тисяч сто дев`яносто шість тисяч) гривень 00 копійок - сума заборгованості за процентами.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» витрати по сплаті судового збору в сумі 1499 (одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять) гривні 22 (двадцять дві) копійки. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким стягнути з відповідача 9000 грн.
Посилаючись на ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року вважає, що законною сумою нарахованих відсотків за Договором про надання грошових коштів у позику № 3743330424 від 20.04.2024 року було б 58 968 тисяч 00 копійок. Також звертає увагу на те, що відповідачка здійснила оплату за кредитним договором на загальну суму 5000,00 гривень, які зараховано в рахунок погашення відсотків, що не заперечується Позивачем та вбачається із тексту позовної заяви, а також із наданого самим же Позивачем розрахунку заборгованості. Отже, з Відповідача на користь Позивача підлягало б стягненню 67 968,00 гривень боргу за Договором про надання грошових коштів у позику № 3743330424 від 20.04.2024 року, з них: 14 000,00 гривень заборгованості за тілом кредиту та 53 968,00 гривень за процентами. Але звертає увагу Суду щодо незаконності нарахування відсотків за кредитним договором, посилаючись на ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року № 1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, оскільки Відповідачка ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України з 14.09.2019 року, брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуває на військовій службі за контрактом осіб офіцерського складу до ЗС України з 14.09.2019 року по теперішній час, що підтверджується відповідною довідкою та військовим квитком серії НОМЕР_1 , на неї поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи той факт, що Відповідачем було сплачено в рахунок погашення кредиту 5 000 гривень, які було зараховано в рахунок погашення відсотків, а відповідно до вказаного вище Відповідач звільняється від сплати відсотків за кредитом, сплачені 5 000 гривень необхідно зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту. Таким чином, сума заборгованості за Договором про надання грошових коштів у позику № 3743330424 від 20.04.2024 року буде становити 9 000 гривень 00 копійок. Згідно із п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє суд, що очікувана вартість судових витрат становить 6000 гривень.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20 квітня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладений договір надання грошових коштів у позику № 3743330424, який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором mct0ksnk7.
Положеннями пункту 2.1. договору встановлено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в товаристві.
У пунктах 2.3 та 2.5 договору визначені основні умови кредитування, а саме: сума кредиту (загальний розмір) складає 14000,00 гривень; тип кредиту кредит; строк кредиту (строк дії договору) 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів.
Згідно з пунктом 2.6.1. договору стандартна процентна ставка становить 2.2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 цього Договору.
У пункті 2.7 договору зазначено, що метою отримання кредиту є споживчі (особисті) потреби. 
Відповідно до пунктів 2.8.1., 2.9.1., 2.10.3.1. договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом – 47541.10% річних, за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 124880,00 гривень; денна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2.20 %.
Положеннями пункту 3.1., 3.2. договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_2 . Дата надання кредиту 20 квітня 2024 року або наступний за ним календарний день.
Відповідно до пункту 4.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Згідно з пунктом 6.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться відповідно до графіка платежів, крім випадку, визначеного в пункті 6.3. договору.
За змістом пункту 6.4. договору у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту (у тому числі і всіх платежів, передбачених цим договором), строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі. Вимога надсилається в особистому кабінеті позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі (або окремо надану позичальником товариству) та або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані позичальника, вказані в цьому договорі (або окремо повідомлені позичальником), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram тощо). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення.
Положеннями пункту 7.4. Договору встановлено, що за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, кредитодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБ України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу. В період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування, нарахування неустойки не відбувається.
У пункті 7.7. договору зазначено, що нарахування процентів за користування кредитом в ІКС Товариства відбувається щоденно, починаючи з першого дня надання кредиту до останнього дня надання коштів в кредит за цим договором.
Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)», який 20 квітня 2024 року підписаний ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором.
З долученої до матеріалів справи квитанції до платіжної інструкції ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 19833-1354-102569241 від 20 квітня 2024 року слідує, що 20 квітня 2024 року о 11 годині 18 хвилини були зараховані кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» на картку MasterCard НОМЕР_2 у розмірі 14000,00 гривень.
Зазначені реквізити банківської карти вказані у квитанції до платіжної інструкції ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 19833-1354-102569241 співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у договорі.
До матеріалів справи долучений графік платежів, що є додатком до договору про надання грошових коштів № 3743330424 від 20 квітня 2024 року, який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором mct0ksnk7.
З розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 3743330424 від 20 квітня 2024 року становить 113412,00 гривень, з яких: 14000,00 гривень – тіло кредиту, 104412,00 гривень – нараховані проценти.
28 серпня 2025 року на адресу суду на виконання ухвали суду від 13 серпня 2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов лист, в якому зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 була емітована банківська картка № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_4 ). За результатами аналізу операцій, здійснених по рахунку № НОМЕР_3 встановлено, що 20 квітня 2024 року на вказаний рахунок були зараховані грошові кошти у розмірі 14000,00 гривень.
Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 , який виданий 17 жовтня 2013 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 з 12 червня 2022 року і по цей час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_5 на посаді старшого бойового медика.
Зі змісту довідки, яка складена командиром військової частини НОМЕР_5 полковником ОСОБА_3 № 3690 від 14 червня 2025 року, слідує, що сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пунктами 12) та 15) частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-комунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Так, матеріалами справи підтверджується, що 20 квітня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір №3743330424 про надання грошових коштів в позику, які позичальник підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Виконання ТОВ «Іннова Фінанс» умов цього договору в частині надання кредитних коштів підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №19833-1354-102569241 від 20 квітня 2024 року.
Поряд з тим, колегія суддів не погоджується з нарахуванням відсотків за кредитним догвором, виходячи з наступного. 
Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 , який виданий 17 жовтня 2013 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 з 12 червня 2022 року і по цей час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_5 на посаді старшого бойового медика.
Зі змісту довідки, яка складена командиром військової частини НОМЕР_5 полковником ОСОБА_3 № 3690 від 14 червня 2025 року, слідує, що сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 АДРЕСА_1 .
Згідно довідки військової частини НОМЕР_5 від 07.11.2025 року сержант ОСОБА_1  в період з 25.04.2022 по 06.02.2023; з 17.02.2023 по 14.08.2023; з 25.08.2023 по 24.07.2024; з 27.09.2024 по 13.01.2025; з 28.01.2025 по 01.03.2025; з 18.03.2025 по 29.07.2025; і 04.08.2025 по 11.08.2025; з 10.09.2025 по 30.10.2025 року брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 №1357-IX, який набрав чинності 23.04.2021 пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».
Останніми змінами, які набрали чинності 19.08.2022, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Відповідно до абз. 5 ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду у розумінні ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 у справі №813/402/17 дійшла висновку, що навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом.
Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02.09.2014 №18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02.2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки.
Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.
Положення п. 15 ст. 14 Закону не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками.
Отже, станом на час виникнення спірних правовідносин відповідач була військовослужбовцем та у зв`язку з цим мала право на визначені ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, право на звільнення від обов`язку сплачувати відсотки за користування кредитом.
Неповідомлення ОСОБА_1 при отриманні спірних коштів про наявність визначених п. 15 ч. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільг щодо сплати відсотків за користування кредитом та неподання відповідних письмових доказів з цього приводу не має правового значення при вирішенні цього спору, оскільки застосування приписів ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.
Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду  № 642/548/21 (провадження № 61-9565св22) від 18 січня 2023 року, та у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18) від 26 грудня 2018 року.
Ураховуючи наведене вище у сукупності, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками є безпідставною і задоволенню не підлягає.
Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, який підлягає стягненню з відповідача, апеляційний суд виходить з наступного.
Позивач просив стягнути з позичальника борг за тілом кредиту в сумі 14 000 грн.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем на погашення кредиту було внесено 5000 грн.
Колегія суддів вважає з огляду на неправомірність нарахування відповідачу відсотків за користування коштами через наявність у відповідача статусу військовослужбовця на час виникнення спірних правовідносин, та сплачені відповідачем кошти у загальному розмірі 5000 грн. мають бути зараховані на погашення боргу за тілом кредиту, у зв`язку з чим належний до стягнення розмір заборгованості становитиме 9000 грн (14000 - 5000).
Отже, колегія суддів за результатами перегляду справи в апеляційному порядку приходить до висновку, що з відповідача на користь ТОВ «Іннова-Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 9000 грн.
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п. 3, 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову до суду першої інстанції ТОВ «Іннова-Фінанс» сплатило 2422,40 грн судового збору, при зверненні до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн за подачу апеляційної скарги.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Іннова-Фінанс» підлягає пропорційному стягненню 192,09 грн (7,93%) судового збору за подачу позову до суду першої інстанції. Також з ТОВ «Іннова-Фінанс» на користь ОСОБА_1 підлягає пропорційному стягненню 3345,45 грн (92,07%) судового збору за подачу апеляційної скарги. Шляхом взаємозаліку, з ТОВ «Іннова-Фінанс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3153,36 грн.
Керуючись ст.ст.368, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 2025 року змінити в частині суми стягнення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» суму заборгованості за договором позики № 3743330424 від 20 квітня 2024 року у розмірі 9000 грн.
Здійснити розподіл судових витрат.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» судовий збір у розмірі 1142,58 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3153,36 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий         Н.П. Пилипчук

Судді         О.В. Маміна

Ю.М. Мальований