ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/7853/25 Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ЖИТНЯК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чуприни О.В., суддів Попової О.Г., Говоруна О.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю:
визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 привести у відповідність дані у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ним правил військового обліку.
Представником позивача Володченковим Євгенієм Юрійовичем в інтересах ОСОБА_1 подано заяву від 01.12.2025 про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі №620/7853/25, яким стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 гривень.
Вказана заява мотивована тим, що загальна вартість наданих послуг адвоката відповідно до додаткової угоди №1 від 13.06.2025, яка укладена до Договору №13/06 від 13.06.2025, становить 20 000,00 гривень. У відповідності до умов Договору №13/06 від 13.06.2025, зазначена сума була сплачена ОСОБА_1 10.07.2025, що підтверджується квитанцією ІКІ №01292 від 10.07.2025.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 вирішено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 гривень.
Суд першої інстанції виходив з наступного: в підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду надано Договір про надання правової допомоги від 13.06.2025 за №13/06, додаткову угоду до договору від 13.06.2025 за №1 від 07.05.2024, ордер серії АЕ за №1018855, акт виконаних робіт на суму 20 000,00 гривень, квитанція ІКІ №11292 на суму 20 000,00 гривень. Проаналізувавши коментовані документи на засвідчення понесення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що такі є взаємопов`язані між собою та повністю підтверджують факт, як обсягу наданої правової допомоги, так і факт понесення позивачем витрат на правову допомогу, розмір яких є обґрунтованим і пропорційним до предмету спору, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Поруч із цим, зауважено про відсутність у матеріалах справи заперечень відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу.

ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування
Не погоджуючись із додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.01.2026, ІНФОРМАЦІЯ_3 оскаржив її в апеляційному порядку, та посилаючись на порушення норм матеріального права, просить змінити таке в частині зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Доводи обґрунтовані тим, що у Додатковій угоді №1 визначений відмінний від Договору №13/06 предмет та строк оплати; в порушення вимог Додаткової угоди №1 складання детального опису виконаних робіт (наданих послуг) відбулось набагато пізніше, аніж фактична оплата; у такому описі наявні послуги, котрі об`єктивно не могли бути надані або чий визначений розмір є неспівмірним та необґрунтованим.

ІV. Позиція інших учасників справи
ОСОБА_1 скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, поданим в інтересах останнього адвокатом Володченковим Є.Ю., котрий надійшов на адресу суду 04.02.2026 через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Посилаючись на висновки Верховного Суду, стверджує, що надані до суду першої інстанції докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, належними та достатніми для підтвердження факту надання професійної правничої допомоги у розмірі 20 000,00 гривень. 
Відповідачем скеровано додаткові пояснення у справі від 07.02.2026, у яких останнім повторно наголошено на окремих недоліках документального оформлення наданих правничих послуг.

VІ. Обставини, встановлені судом першої інстанції
В підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду першої інстанції в матеріалах справи наявний Договір про надання правової допомоги від 13.06.2025 за №13/06, додаткову угоду до договору від 13.06.2025 за №1 від 07.05.2024, ордер серії АЕ за №1018855, акт виконаних робіт на суму 20 000,00 гривень, квитанція ІКІ №11292 на суму 20 000,00 гривень.

V. Релевантні джерела права та акти їхнього застосування
Як визначено частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України), судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до котрих, в тому числі, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом частини 1, 7 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина 9 статті 139 КАС України).
В силу правового регулювання частин 1, 3 статті 143 Кодексу суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина 5 статті 143 КАС України).
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

VІ. Оцінка висновку суду, судове рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат та/або гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18.
Вирішуючи спірне питання, колегія суддів виходить з того, що на час ухвалення Чернігівським окружним адміністративним судом додаткового рішення від 13.01.2026 у суду першої інстанції були у розпорядженні такі документи: 
свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП за №3489 від 24.11.2017;
ордер серії АЕ за №1018855 від 09.07.2025, виданий адвокатом Володченковим Євгенієм Юрійовичем на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги за №13/06 від 13.06.2025;
договір про надання правової допомоги за №13/06 від 13.06.2025, укладений між адвокатом Володченковим Євгенієм Юрійовичем та ОСОБА_1 ;
додаткова угода №1 від 13.06.2025 до договору про надання правової допомоги за №13/06 від 13.06.2025;
акт виконаних робіт (наданих послуг) за №01/12 від 01.12.2025;
детальний опис робіт (наданих послуг) від 01.12.2025;
квитанція ІКІ за №01292 від 10.07.2025. 
Проаналізувавши коментовані документи на засвідчення понесення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що такі є взаємопов`язані між собою та повністю підтверджують факт, як обсягу наданої правової допомоги, так і факт понесення позивачем витрат на правову допомогу, розмір яких є обґрунтованим і пропорційним до предмету спору, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
З приводу наведеного колегія суддів зазначає, що згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) за №01/12 від 01.12.2025 адвокатом Володченковим Євгенієм Юрійовичем вчинено наступні дії:
(1) проведення виїзного консультування клієнта щодо можливості оскарження протиправних дій ІНФОРМАЦІЯ_4 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку клієнта, а також зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 привести у відповідність дані у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно клієнта шляхом виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку - всього вартість склала 2 500,00 гривень при затраті часу 1 год. 30 хв;
(2) збір та аналіз відомостей та доказів (направлення адвокатського запиту) для можливості складення позовної заяви - всього вартість склала 5 000,00 гривень при затраті часу 2 год.;
(3) складання позовної заяви та направлення її сторонам та до суду, надання додаткових пояснень - всього вартість склала 10 500,00 гривень при затраті часу 6 год.;
(4) моніторинг руху справи в суді, участь в розгляді справи - всього вартість склала 2 000,00 гривень при затраті часу 3 год.;
Таким чином, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу складає 20 000,00 гривень.
За змістом пункту 1.1 договору про надання правової допомоги за №13/06 від 13.06.2025, його предметом є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. 
В той же час згідно пункту 1 додаткової угоди №1 від 13.06.2025, її метою є: адвокат надає правову допомогу у оскарженні протиправних дій ІНФОРМАЦІЯ_4 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку клієнта, а також зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 привести у відповідність дані у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно клієнта шляхом виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку.
Обсяг послуг, які надаються адвокатом: підготовка необхідних документів, збір доказів, досудове врегулювання спору, подача таких документів до суду (за підсудністю) та участь у судовому процесі (пункт 2 додаткової угоди №1 від 13.06.2025).
Пунктом 4.2 договору про надання правової допомоги за №13/06 від 13.06.2025 встановлено, що гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору.
У свою чергу, за змістом пункту 3 додаткової угоди №1 від 13.06.2025, сторонами погоджено наступне: гонорар адвоката складає 20 000,00 гривень, який виплачується протягом 3 (трьох) робочих днів з дня подачі позовної заяви до суду.
Звідси, доводи скаржника про відмінність предмету наданих послуг та строку їх оплати у Додатковій угоді №1 від Договору №13/06 спростовуються змістом пункту 4.1 договору про надання правової допомоги за №13/06 від 13.06.2025, за яким на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. 
Окрім того, як вже наголошувалось вище по тексту судового рішення, для цілей визначення суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, визначального значення набуває, зокрема, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, котрий має бути документально підтвердженим; окреслення певного спрямування правової допомоги у додаткових угодах до договору, на переконання суду, до вказаного не належить.
Більше того, у коментованому договорі, на відміну від додаткової угоди, взагалі не встановлені строки оплати наданих правничих послуг, як і застережень щодо того, що такі не можуть визначатися у надалі оформлених угодах.
Суд також враховує правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 23.12.2021 у справі №520/11348/2020, за змістом яких суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків: при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.
Поруч із цим, усталеною є позиція Верховного Суду, наведена, зокрема, у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18, за якою витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
Тому зауваження щодо обставин складання представником позивача детального опису виконаних робіт (наданих послуг) набагато пізніше, аніж фактична їх оплата не заслуговують на увагу, адже сторонами між собою такий обсяг фактично погоджено, що засвідчується наявністю власноручних підписів адвоката та позивача.
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 у справі №275/150/22 вказав, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
Аналогічну за своїм змістом правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 22.01.2025 у справі №540/5794/21.
Разом з тим, посилання представника позивача про відсутність заперечень відповідача проти стягнення судових витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає безпідставними, адже наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення виключно для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу як це передбачено частиною сьомою статті 134 КАС України, однак, не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувати вимоги частин першої-четвертої статті 134 КАС України і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.
Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 25.07.2023 у справі №340/4492/22.
Відтак, стосовно доводів скаржника про наявність у детальному описі робіт (наданих послуг) від 01.12.2025 та акті виконаних робіт (наданих послуг) за №01/12 від 01.12.2025 послуг, котрі об`єктивно не могли бути надані або чий визначений розмір є неспівмірним та необґрунтованим, колегія суддів зазначає наступне: обґрунтування щодо відстані між зареєстрованим місцем проживання позивача та місцем укладання договору про надання правової допомоги за №13/06 від 13.06.2025 не спростовують обставин дійсності такого консультування чи його виїзного характеру, водночас доказів протилежного до суду не надано.
Повертаючись до дослідження спірного питання, Верховний Суд у постанові від 01.09.2022 у справі №640/16093/21 вказав, що в будь-якому випадку, суд зобов`язаний перевірити докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість, з огляду на положення частини четвертої статті 134 КАС України, згідно з якою для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відтак, слід критично поставитися до визначених у пунктах 3 та 4 акту виконаних робіт (наданих послуг) за №01/12 від 01.12.2025 послуг, визначених як "надання додаткових пояснень" та "моніторинг руху справи в суді, участь в розгляді справи", адже: 
по-перше, як у матеріалах адміністративної справи, так і у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 відсутні відомості про те, що адвокатом Володченковим Євгенієм Юрійовичем означені "додаткові пояснення" скеровувалися в рамках розгляду даної адміністративної справи;
по-друге, формулювання "моніторинг руху справи в суді, участь у розгляді справи" є узагальненим та не дає можливості встановити ні обсяг фактично наданих послуг, ні зміст виконаних робіт, зокрема які саме активні, фактичні та неминучі процесуальні дії були вчинені представником позивача у межах надання правничої допомоги. 
За таких обставин відсутні належні підстави для висновку про реальність та необхідність відповідних витрат.
Враховуючи те, що у акті виконаних робіт (наданих послуг) за №01/12 від 01.12.2025 адвокатом Володченковим Євгенієм Юрійовичем послуги "складання позовної заяви та направлення її сторонам та до суду" та "надання додаткових пояснень" сформовані невіддільно із зазначенням загальної вартості 10 500,00 гривень при затраті часу 6 год., виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу у цій частині підлягають стягненню у розмірі 8 000,00 гривень. Натомість у частині "моніторингу руху справи в суді, участі в розгляді справи", за обставин відсутності об`єктивного документального чи іншого вираження таких послуг, останні до стягнення за рахунок суб`єкта владних повноважень не підлягають.

VІІ. Висновок суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги 
До підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, визначених у частині 1 статті 317 Кодексу, віднесено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина 2 статті 317 Кодексу).
За частиною 4 статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
У розглядуваній ситуації суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, допустив невідповідність висновків обставинам справи, що, в свою чергу, призвело до передчасного висновку про наявність підстав для стягнення таких витрат у повному обсязі (20 000,00 гривень), а тому абзац другий резолютивної частини додаткового рішення слід змінити.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі №620/7853/25, - змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини у такій редакції:
"Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 500,00 гривень (п`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень нуль копійок)".
У іншій частині додаткове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя  Чуприна О.В.

Суддя   Попова О.Г.

Суддя Говорун О.В.