01.04.2026 
Справа № 482/745/25 
Номер провадження 2-а/482/20/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року       м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання Тищенко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса, Миколаївської області справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України Департаменту патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови, -
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 4360811 від 26.03.2025 року щодо ОСОБА_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч 4 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 20400 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
В обгрунтування позову позивач вказує, що згідно оскаржуваної постанови 26.03.2025 року о 17:51 год у м. Нова Одеса, Миколаївського району, Миколаївської області, по вул. Комарова керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108 державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. п. 2.1.а ПДР України.
Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є незаконною, та просить скасувати постанову серії ЕНА № 4360811 від 26 березня 2025 року.
В свою чергу, 08.05.2025 року Відповідач подав відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому заперечує проти позову і просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
13.05.2025 Позивач подав до суду відповідь на відзив, де заперечував доводи Відповідача і просив задовільнити позовні вимоги.
Позивач та Представник позивача у судове засідання не з`явилися, у наданій відповіді на відзив, підтримали позовні вимоги.
Представник Відповідача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Згідно ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Постановою серії ЕНА № 4360811 від 26 березня 2025 року інспектором 2 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенантом поліції Качаном Максимом Юрійовичем було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гривень за ч. 4 ст. 126 КУпАП за те, що 26 березня 2025 року о 17:51 в місті Нова Одеса Миколаївського р-ну, Миколаївської обл., по вулиці Комарова керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108 державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. п. 2.1.а ПДР України.
Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є незаконною з наступних підстав:
26.03.2025 року близько 17 години 51 хвилини він дійсно перебував в місті Нова Одеса, але по вулиці Торговій та здійснював керування транспортним засобом саме ВАЗ 21093 3 державним номером НОМЕР_1 ; про що свідчить копія його реєстраційного документу на вказаний транспортний засіб, фото/відеоматеріалів, а виходячи з фабули постанови винесеною Відповідачем вказано, що Позивач керував транспортним засобом саме ВАЗ 2108 з державним номером НОМЕР_1 в місті Нова Одеса по вулиці Комарова, хоча він не володіє зазначеною маркою авто, тобто зі слів Позивача дана постанова містить недостовірну інформацію.
ВАЗ-2108 та ВАЗ-21093 обидва автомобілі мають схожий дизайн і зовнішній вигляд, існують лише деякі незначні відмінності, тобто візуально можна сплутати дані моделі транспортних засобів, тому Позивач вважає, що інспектор не з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню під час розгляду адміністративної справи (ст. 280 КУпАП), не оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не додержуючись вимог ст. 258 КУпАП, інструкції до наказу МВС №1395 від 07.11.2015 року «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, Відповідач виніс на місці зупинки транспортного засобу, відносно Позивача, постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП. 
Також позивач стверджує, що Здійснюючи керування транспортним засобом, він не допускав думки про позбавлення права керування та про цей факт йому взагалі не було нічого відомо, так дійсно він сплачував штраф у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, але посвідчення водія у нього не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не виписувався, в застосунку «ДІЯ» відображалось посвідчення, відповідне рішення суду про позбавлення права керування йому не надходило, тому відповідно змоги ознайомитись з текстом рішення у нього не було.
Також Позивач вказує що того ж дня, він мав негайну потребу, у керуванні транспортним засобом, так як його дружина мала певні ознаки отруєння, тому вони поспішали до найближчої аптеки і не задовго до зупинки, Позивачем купувалась лікувальна вода «ReO» призначена для використання в станах, які відзначаються дегідратацією (втратою рідини) та інтоксикацією (токсичним впливом на організм) в магазині «СОМ» поблизу місця зупинки, про що свідчить чек №47890 від 26.03.2025 року, взятий Позивачем в зазначеному закладі.
Також Позивач зауважив, що під час процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення Відповідач діяв з порушенням його прав, що полягало в наступному:
Відповідач зачитуючи з мобільного пристрою з сенсорним екраном (марка Позивачу невідома), а не роз`яснюючи, як того вимагає законодавство, текст з посиланням, на нібито норми Закону, не надав змогу скористатись допомогою фахівця в юридичній галузі, тобто не надав можливості реалізувати право, яке закріплено в статті 59 Конституції України.
Позивач зазначає, що неодноразово він говорив працівнику поліції про те, що бажає перенести розгляд справи, так як не має відповідної юридичної освіти і не в змозі всебічно та в повному обсязі захистити себе, а адвокат не мав змоги приїхати на місце саме в той час, що у відповідності зафіксовано на відео.
Позивач вказує, що його усне клопотання було відхилено Відповідачем та не долучено до матеріалів справи, а у випадку навіть безпідставної відмови поліцейський повинен прийняти таке клопотання та долучити до справи, що у відповідності не було зроблено, після чого його дружина ОСОБА_2 неодноразово зверталась на спецлінію «102» про що є відповідна реєстрація ЄО 1631, 1632, 1635 та свідчить «скриншот» з мобільного телефону його дружини про виклик наряду поліції.
Після цього його дружиною ОСОБА_2 почала вестись відеозйомка дій працівників поліції (ст. 34 Конституції передбачено право кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб); про що свідчить відеозапис на диску №1.
Позивач вважає, що розгляд справи, проводився лиш формально, поліцейський не повідомив про закінчення етапу з`ясування обставин справи та перехід до розгляду справи, не надалось право на дачу пояснень не досліджувались докази зупинки транспортного засобу та не вирішувались клопотання, проміжок часу між керуванням транспортним засобом (17:51) і винесеною постановою (18:01), коливається в проміжку близько 10 хвилин, шо також підтверджує факт розгляду справи лиш формально. 
Також Позивач вважає такий розгляд справи формальним і зазначає, що поліцейським не повідомлено йому про закінчення етапу з`ясування обставин справи та перехід до розгляду справи, не надавалося право на дачу пояснень, не досліджувались докази зупинки транспортного засобу та не вирішувались клопотання, проміжок часу між керуванням транспортним засобом (17:51) і винесеною постановою (18:01), коливається в проміжку близько 10 хвилин, що також підтверджує факт розгляду справи лиш формально.
Позивач просить скасувати постанову серії ЕНА № 4360811 від 26 березня 2025 року з огляду на обставини викладені ним у позові.
08.05.2025 року Відповідач подав відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Представник Відповідача вважає вимоги Позивача є безпідставними та такими, які не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення представник Відповідача вказує наступні твердження. Під час служби 26.03.2025 року у місті Нова Одеса, по вулиці Комарова в районі будинку 1, інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №3 УПП в Миколаївській області ДПП лейтенантом поліції Качаном Максимом Юрійовичем було виявлено порушення правил дорожнього руху. А саме, водій керував транспортним засобом ВАЗ 21093 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в якого був відсутній лівий задній захисний бризковик, передбачений конструкцією авто, що стало підставою для зупинки.
Інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу поліцейського, при перевірці наданого позивачем посвідчення водія за наявними базами Інформаційний портал Національної поліції України було з`ясовано, що останній не мав права керувати всіма видами механічних транспортних засобів на строк 1 рік відповідно до постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 16.12.2024 року по справі 766/15483/24 (дата набрання законної сили 13.01.2025 року).
Також представник Відповідача вказує, що Позивачу повідомлено, що розгляд справи, за ч.4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення буде проводитися на місці зупинки. Водію було роз`яснено права особи, згідно ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України в повній мірі.
Після чого інспектор виніс постанову серії ЕНА № 4360811 та наклав стягнення на позивача у розмірі 20 400 гривень, відповідно до санкцій статті.
Згідно зі ст. 285 КУпАП Позивача було ознайомлено зі змістом постанови, але від копії він відмовився.
Крім того представник Відповідача стверджує, що Позивач не надав жодного підтвердження, що спростовує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Позиція представника Відповідача щодо обставин, викладених в адміністративному позові. Позивач у своєму позові не заперечує факт керування транспортним засобом, а вказує на помилку інспектора в марці авто, зазначеній у постанові. Він вимагає визнати постанову незаконною через технічну описку. Так, в Постанові від 12.12.2019 року по справі № 161/13433/16-а, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду визначив: посилання скаржника на факт допущення відповідачем технічної помилки у спірній постанові не спростовує факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим не може слугувати підставою для його скасування.
Також представник Відповідача зауважив, що 12.09.2024 о 05 год 53 хв. на автодорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», 206 км, на громадянина ОСОБА_1 було складено протокол серії ААБ № 248337 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та направлено на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області.
16 грудня 2024 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області було визнано ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування строком на (1 рік). Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до Херсонського апеляційного суду, а так позивач був обізнаний про позбавлення його права керування, та всеодно продовжував керування транспортним засобом, свідомо порушуючи правила дорожнього руху, однак подану апеляцію залишено без задоволення, а рішення першої інстанції без змін.
26.03.2025 року, керуючи транспортним засобом Позивач не міг бути не обізнаним, про позбавленням його права керування, оскільки на той момент ним вже було сплачено штраф у розмірі 17 000 грн, а отже він вже був ознайомленим з винесеним рішенням.
Також щодо відмови інспектора у перенесенні розгляду справи через правову необізнаність Позивача, представник Відповідача зазначив, що така відмова є правомірною. Правова необізнаність не є підставою для перенесення розгляду справи.
Відповідно до п.3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009, правова допомога є багатоспекторною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справ і накладення штрафу інспектором поліції фактично відбувається у спрощеному порядку, підстави для відкладення не передбачені.
Європейський суд з прав людини в п. 32 справи «Максименко проти України», обгрунтував необхідність забезпечення правової допомоги у випадку коли, інтереси правосуддя вимагають щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають обов`язкового представництва у випадках коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ч.4 ст. 126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Отже, відсутність захисника при складанні постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення.
Таким чином, чинним на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП, Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення з загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що реалізація права Позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.»
Представник Відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
13.05.2025 року Позивачем була подана відповідь на відзив. В якому вказує, що Згідно з ст. 280 КУпАП, орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності відповідальності має право: знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання,; при розгляді справи користуватися допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання юридичної допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи , користуватися рідною мовою і користуватися послугами відповідача, якщо не володіє мовою якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. 
У відповідності до частини другої ст. 271 КУпАП інтереси може представляти представник – адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Також Позивач наголосив, що під час розгляду ним було заявлене клопотання про бажання скористатись правовою допомогою, про що свідчить відеозапис зроблений на мобільний телефон і долучений до позовної заяви. В свою чергу інструктор позбавив відповідного права позивача.
Позивач звертає увагу, що колегія суддів Касаційного адміністративного суду складі Верховного Суду дійшла до висновку у справі № 524/9827/16-а від 18.02.2021 р., Постанова Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі № 524/9827/16-а ( невжиття інспектором жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правничої допомоги є порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення).
У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що не надання можливості водію реалізувати своє право на отримання правової допомоги, інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, не надав можливості скористатись правом на професійну правничу допомогу, яке закріплено ст. 59 Конституції України.
Також позивач вказує на те, що він здійснював керування транспортним засобом саме ВАЗ 21093 з державним номером НОМЕР_1 , про що свідчить копія його реєстраційного документу на вказаний транспортний засіб , а виходячи з постанови, яку виніс інспектор Позивач керував транспортним засобом саме ВАЗ 2108 з державним номером НОМЕР_2 хоча Позивач вказує, що не володіє зазначеною маркою авто. 
Ще Позивач наголошує, що Верховний Суд при розгляді аналогічних справ приділяє особливу увагу належному встановленню всіх обставин правопорушення, включаючи точні дані про транспортний засіб.
Та зазначає, що неправильне зазначення марки автомобіля є прямим порушенням статті 283 КУпАП, яка визначає зміст постанови.
Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Свідчення Позивача щодо того, що він знаходився в іншому місці та керував автомобілем, який не фігурує в постанові є суперечливими, з подальших доводів та матеріалів справи суд зробив висновок ця інформація є недостовірною, адже подальші тези та доводи вказують на присутність та участь Позивача на місці зафіксованого правопорушення та складення протоколу .
26.03.2025 року у місті Нова Одеса, по вулиці Комарова в районі будинку 1, інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №3 УПП в Миколаївській області ДПП лейтенантом поліції Качаном Максимом Юрійовичем було виявлено порушення правил дорожнього руху. А саме, водій керував транспортним засобом ВАЗ 21093 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в якого був відсутній лівий задній захисний бризковик, передбачений конструкцією авто, що стало підставою для зупинки.
16 грудня 2024 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області було визнано ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування строком на (1 рік). Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до Херсонського апеляційного суду, та був особисто присутній під час розгляду його апеляційної скарги, а відтак позивач був обізнаний про позбавлення його права керування.
26.03.2025 року, керуючи транспортним засобом Позивач не міг бути не обізнаним про позбавленням його права керування, оскільки на той момент ним вже було сплачено штраф у розмірі 17 000 грн, а отже він вже був ознайомленим з рішенням суду.
При цьому, інспектором поліції були належним чином роз`яснені позивачу передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення права, в тому числі, порядок та строки оскарження винесеної постанови. Вказані обставини та надані в їх підтвердження докази суд визнав такими, що свідчать про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Дана позиція підтверджується також у Постанові від 12.12.2019 року по справі № 161/13433/16-а, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду визначив: посилання скаржника на факт допущення відповідачем технічної помилки у спірній постанові не спростовує факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим не може слугувати підставою для його скасування.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно п. 31.4.7 е ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, брудозахисні фартухи та бризковики.
Відповідно до п.п.а, п.2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно дост.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Частина 10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до п.2 ч.1ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частина 4 ст.126 КУпАП передбачає керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява у цій справі задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.8,9,126,251,252,283 КУпАП, ст.ст. 2,8,9,72-77,78,205,241-246,250,286 КАС України, суд, -
ухвалив:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити. 
Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя:       Баранкевич В. О.