308/4411/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.04.2026           м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Ю.В., за участю прокурора Костак В.В., за участю захисника Малютіна М.В., розглянувши матеріали Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Майстер-сержант ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу на посаді співробітника охорони II категорії КУ СБУ у м.Києві та Київській області правобережний МРВ.
Відповідно до ст.ст. 1, 24 Закону України «Про Службу Безпеки України» Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України, у зв`язку з чим, а також у відповідності до його функціональних обов`язків на нього покладено обов`язок здійснювати заходи контррозвідувального забезпечення; виявляти, припиняти та розкривати кримінальні правопорушення, розслідування яких віднесено законодавством до компетенції Служби безпеки України, проводити їх досудове розслідування; розшукувати осіб, які переховуються у зв`язку із вчиненням зазначених кримінальних правопорушень; здійснювати контррозвідувальні заходи з метою попередження, виявлення, припинення і розкриття будь-яких форм розвідувально-підривної діяльності проти України.
Згідно до вимог ст. ст. 29, 31, 32, 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців.
За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.
Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання.
За своїми військовими званнями начальниками є військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини.
З огляду на наведене, ОСОБА_1 обіймає військову посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, а тому є військовою службовою особою.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний, який продовжувався та діє на теперішній час.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
У ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (Далі - Статут), зафіксовано, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Ст. 16 вказаного Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно з ст. 17 вказаного Статуту на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Статтею 28 Статуту визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Згідно з ст. 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
При цьому, відповідно до ст. 3 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна досягається шляхом, серед іншого, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Також, ст. 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» визначає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено воєнний стан в Україні, який продовжено, і який діє по даний час.
Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу та про повну демобілізацію усіх призваних під час мобілізації військовослужбовців Президент України не приймав. У проміжки між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся. За таких обставин на даний час діє особливий період.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про Службу Безпеки України» військовослужбовцям Служби безпеки України видається службове посвідчення.
Використання службового посвідчення військовослужбовців Служби безпеки України іншими особами, або не в інтересах служби тягне за собою встановлену законодавством відповідальність.
Відповідно до наказу ЦУ СБУ від 05.04.2019 №555 /дек Про затвердження Порядку оформлення, обліку, видачі та знищення службових посвідчень (військово-облікових документів) співробітників Служби Безпеки України.
Наявними матеріалами встановлено, що майстер-сержант КУ СБУ у м.Києві та Київській області ОСОБА_1 , будучи на посаді співробітника охорони ІІ-ої категорії, в службовий час, без дозволу керівництва залишив місце несення своєї служби, та на власному автомобілі марки Lexus RX 350 д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку із дружніми відносинами перевіз громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у якого відповідно до реєстру військовозобов`язаних прав на відстрочку не було, з м. Києва до м. Ужгород Закарпатської області.
При цьому, у порушення вимог ст.ст. 11, 12, 16 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» та ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України, наказу ЦУ СБУ від 05.04.2019 №555 /дск Про затвердження Порядку оформлення,обліку, видачі та знищення службових посвідчень (військово-облікових документів) співробітників Служби Безпеки України. ОСОБА_1 , перевищуючи свої службові повноваження, вчиняючи умисно дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, в особистих та ОСОБА_2 цілях, не маючи права використовувати своє службове посвідчення НОМЕР_2 в інших цілях непов`язаних із виконанням обов`язків військової служби за посадою, рухаючись на власному автомобілі марки Lexus RX 350 д.н.з. НОМЕР_1 дорогою з м. Києва до м.Ужгорода, використав це службове посвідчення, показуючи його по дорозі при зупинці транспортного засобу для перевірки на блокпостах, з метою безперешкодного та пришвидшеного ними їх проїзду, та біля 11 год. 20.03.2026, після чергового пред`явлення свого службового посвідчення працівникам патрульної поліції в м. Ужгороді, по вул. Карпатська Україна, 3 дана протиправна діяльність пов`язана з використанням службового посвідчення не в службових цілях, була припинена.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, тобто перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, вчинене в умовах особливого періоду.
У судовому засіданні захисник Малютіна М.В. проти обставин, зазначених в протоколі заперечила, просила закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП. Клопотання мотивоване тим, відсутністю у матеріалах справи будь-яких документів, що визначають службовий статус, функціональні обов`язки та межі повноважень ОСОБА_1 , унеможливлює встановлення ключової ознаки об`єктивної сторони правопорушення — факту їх перевищення. Без встановлення первинного обсягу повноважень неможливо встановити і факт їх перевищення, що виключає саму можливість юридичної кваліфікації діяння. Згідно матеріалів провадження, немає жодних доказів наділення ОСОБА_1 повноваженнями на період залишення без дозволу керівництва місця несення своєї служби. 
Прокурор у судовому засіданні просив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі приходжу до наступних висновків.
Частиною 2 ст.172-14 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами, наявними у справі, а саме: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП №22 від 20 березня 2026 року, листом Представництва внутрішньої безпеки в Закарпатській області 2 управління Головного управління внутрішньої безпеки Служби безпеки України №9/7-211 від 20.03.2026 року, протоколом огляду місця події від 20.03.2026 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 20.03.2026 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_2 від 20.03.2026 року, протоколом огляду від 20.03.2026 року, які суд визнає належними та допустимими доказами, та в своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП. Обставини, на які посилається сторона захисту в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження.
Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.
Згідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З урахуванням викладеного та враховуючи характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника, обставини справи, санкцію статті, у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, вважаю, що ОСОБА_1 , слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ч.1 ст. 308 КУпАП У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 грн. 60 коп..
Керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП суду невідомий), мешканця АДРЕСА_1 , визнати винним за скоєння адміністративного правопорушення ч. 2 ст. 172-14 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000/сімнадцять тисяч/грн. 

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП суду невідомий), мешканця АДРЕСА_1 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 665/шістсот шістдесят п`ять/грн. 60 коп. 

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, у порядку примусового виконання цієї постанови органу державної виконавчої служби стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в розмірі 34000/тридцять чотири тисячі/ грн.

Строк звернення постанови для виконання – три місяці з дня винесення постанови.
На постанову може бути подана апеляція на протязі десяти днів до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя       В.Й. Данко