ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/20099/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Тацишин Ігор Богданович, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач-1, ГУ ПФУ у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач-2, ГУ ПФУ в Одеській області) в якому просить:
- визнати незаконним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 02.07.2025 №134550033162;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, наступний період: з 01.09.1991 по 20.04.2025 (день призначення пенсії по віку) – викладач хорових дисциплін і концертмейстера в Львівській школі мистецтв №5 (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20.04.2025 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. Після досягнення пенсійного віку та маючи необхідний стаж, звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення та виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у задоволенні якої ГУ ПФУ в Одеській області рішенням від 02.07.2025 відмовило. Як на підставу відмови відповідач послався на відсутність необхідного страхового стажу роботи, що визначає право на виплату такої грошової допомоги оскільки період роботи на посаді викладача хорових дисциплін і концертмейстера в школах мистецтв не зараховується до спеціального стажу, який визначається Постановою №909. Відмова відповідача у призначенні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій зумовила звернення до суду з цим позовом. 
Відповідач-1 щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Розділом І «Освіта» в Переліку від 04.11.1993 №909 передбачені, зокрема, викладачі у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах. Відповідно до Примітки 2 Переліку №909, робота за спеціальністю в закладах, установах і посадах до 01.01.1992, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років. Позивачка працює у Львівській школі мистецтв №5, на посаді викладача хорових дисциплін і концертмейстера.
Враховуючи, що школи мистецтв відносяться до позашкільних навчальних закладів, то згідно Переліку посада викладача хорових дисциплін і концертмейстера не відноситься до такої, що дає право на призначення грошової допомоги. В цих випадках пенсії призначаються на загальних підставах, а періоди роботи не відносять до спеціальних, що дають право на пенсію за вислугу років. Оскільки Переліком №909 не передбачено зарахування до спеціального стажу період роботи на посаді викладача хорових дисциплін і концертмейстера, який працює в позашкільних навчальних закладах, то відсутні підстави для зарахування періодів роботи до спеціального стажу та виплати грошової допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058. Враховуючи те, що посада викладача хорових дисциплін і концертмейстера не відноситься до такої, що дає право на призначення грошової допомоги у зв?язку із тим Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії. Просить відмовити у задоволенні позову.
Відповідачем-2 позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у тому, що Переліком №909 не передбачено зарахування до спеціального стажу період роботи на посаді викладача хорових дисциплін і концертмейстера, який працює в позашкільних навчальних закладах, то відсутні підстави для зарахування періодів роботи до спеціального стажу та виплати грошової допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058. Враховуючи те, що посада викладача хорових дисциплін і концертмейстера не відноситься до такої, що дає право на призначення грошової допомоги у Головного управління були відсутні правові підстави для прийняття будь-якого іншого рішення, окрім як про відмову у перерахунку пенсії. Просить відмовити у задоволенні позову.
Представником позивача подано відповідь на відзив суть якого полягає у пріоритетності дії законів над підзаконними нормативно-правовими актами, якою є Постанова Кабінету Міністрів України від 04.11.93 №909, у спірних правовідносинах застосуванню підлягає ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту», яка регулює умови призначення пенсії за вислугу років педагогічним працівникам позашкільних навчальних закладів. Наведені позивачем в адміністративному позові нормативно-правові акти в повній мірі гарантують право педагогічним працівникам позашкільних навчальних закладів як право на пенсію за вислугу років так і право на грошову допомогу у відповідності до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058. 
Ухвалою від 15.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін. 
Відповідачем-2 22.10.2025 (вх. №84479) подано відзив на позовну заяву
Відповідачем-1 28.10.2025 (вх. №18667ел) подано відзив на позовну заяву.
Предстваником позивача 27.10.2025 (вх. №85504) та 28.10.2025 (вх. №86255) подано відповідь на відзив у двох примірниках аналогічного змісту.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Львівській області у зв`язку із призначенням з 20.04.2025 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 (далі – трудова книжка) ОСОБА_1 з 01.09.1991 наказом №96 від 02.09.1991 прийнята на посаду викладача хорових дисциплін і концертмейстера по переводу з ДМШ №8 у Львівську музичну школу №5.
Станом на момент звернення до суду позивач продовжує працювати на вказаній посаді. 
ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 25.06.2025 про нарахування та виплату їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно п.7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
За принципом екстериторіальності рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 02.07.2025 №134550033162 відмовлено ОСОБА_1 у задоволені заяви з тих підстав, що період роботи з 02.09.1991 по теперішній час до стажу працівника освіти не зараховано, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» та переліку №909 посада викладача хорових дисциплін і концертмейстера в школах мистецтв не передбачена.
Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV, позивач звернулася до суду з даним позовом.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).
Відповідно до пункту 21 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1058-ІV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54, 55 Закону №1788-XII, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом №1788-XII.
Пунктом «е» статті 55 Закону №1788-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191).
Пунктом 2 Порядку №1191 передбачено, що до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788-XII, що передбачені Постановою №909.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави стверджувати, що право особи на призначення пенсії за віком відповідно до приписів пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.
Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17.
Як встановлено судом, підставою відмови у нарахуванні та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV стало не зарахування відповідачем до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, періоду роботи ОСОБА_1 у Львівській музичній школі №5 на посаді викладача хорових дисциплін і концертмейстера.
Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач працює з 01.09.1991 викладачем хорових дисциплін і концертмейстера у Львівській музичній школі №5. Вказаний період роботи відповідачем не зараховано до її спеціального стажу.
Як вбачається з Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугу років, відносяться зокрема: у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах відносяться учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи; у позашкільних навчальних закладах - директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами, лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Згідно з Приміткою 2 до Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 №397/21 за поданням Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 №01-3/133-02-2 на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання поширено порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, без внесення змін до неї.
Згідно до статті 28 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 №1060-XII (далі – Закон №1060-XII) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти. 
Згідно зі статтею 29 Закону №1060-XII структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 №2145-VIII, чинного з 28.09.2017, позашкільна освіта є невід`ємним складником системи освіти.
Статтею 12 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 № 1841-III (далі – Закон № 1841-III) визначено, що заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі мистецьких шкіл.
Переліком типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2011 року №433, передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші). 
Пунктом 7 вказаного Переліку встановлено, що центр, палац, будинок, клуб художньої творчості дітей, юнацтва та молоді, художньо-естетичної творчості учнівської молоді, дитячої та юнацької творчості, естетичного виховання відносяться до позашкільних навчальних закладів.
Системний аналіз наведених норм законодавства зумовлює висновок про те, що викладачі музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання відносяться до працівників освіти. 
Відповідно до частини 4 статті 21 Закону №1841-III педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Пунктом 5 статті 12 Закону №1841-III визначено, що перелік типів закладів позашкільної освіти затверджується Кабінетом Міністрів України.
Перелік типів позашкільних навчальних закладів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2011 року №433 (далі - Перелік №433), відповідно до пункту 6 якого до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
Згідно із частиною 2 статті 21 Закону №1841-I перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема, директор позашкільного навчального закладу, заступники директора позашкільного навчального закладу, вчителі, викладачі всіх спеціальностей, концертмейстер, акомпанатор у позашкільних закладах; до посад науково-педагогічних працівників, в тому числі, викладачі та концертмейстери.
З огляду на вище викладене право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.
Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17.
Крім того, на спірні правовідносини розповсюджується також дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, який відносить посади «викладач», «директор», «завідувач» до педагогічних посад.
Таким чином, на позивача, яка працює з 01.09.1991 викладачем хорових дисциплін і концертмейстера у Львівській музичній школі №5 , поширюється встановлене дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 №397/21 та пунктом «е» статті 55 Закону України «Про освіту» право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти.
Суд звертає увагу, що посади, на яких працювала позивач, відповідають посадам, визначеним Переліком №909.
Встановлені судом на підставі аналізу чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, фактичні обставини свідчать про протиправність відмови відповідача у зарахуванні до стажу роботи позивача на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років вказаних вище періодів роботи позивача, підтверджених записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , тому такий стаж підлягає зарахуванню. 
Право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV не залежить та не пов`язується з призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.
Отже, робота на посадах викладача музично - теоретичних дисциплін ДМШ та завідуючої відділом музично-теоретичних дисциплін надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV. 
Згідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні положення містяться у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі-Порядок №637), згідно з яким основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Судом встановлено, що робота ОСОБА_1 з 01.01.1991 по даний час на різних посадах підтверджується відповідними записами трудової книжки серія НОМЕР_1 . 
З огляду на те, що позивач на момент призначення пенсії за віком працювала на посаді педагогічного та науково-педагогічного працівника та має достатній страховий стаж роботи в даному закладі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-ІV. 
При цьому, суд враховує, що згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У цій справі для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, рішенням від 02.07.2025 №134550033162 якого відмовлено в перерахунку пенсії.
Тож, дії зобов`язального характеру щодо проведення позивачу вказаного перерахунку має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення грошової допомоги позивачці, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Такий висновок суду відповідає послідовній правовій позиції Верховного Суду, відображеній у постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 у справі №240/16372/23, який в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховується судом у цій справі.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не подано належних доказів на підтвердження правомірності своїх дій і рішення, які є предметом оскарження. 
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Даючи оцінку поведінці відповідача-2 щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що така відмова не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям до таких рішень у спірних правовідносинах, тому першу позовну вимогу слід задовольнити шляхом визнання таких дій протиправними.
Друга та третя позовні вимоги є похідними від першої, тому також підлягають до задоволення шляхом зобов`язання відповідача-2 зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII, періоди роботи періоди роботи 01.09.1991 по 20.04.2025 та зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV. 
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та мотиви суду щодо кожної позовної вимоги, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. 
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору 1 938 грн., сплаченого за квитанцією №1 від 07.10.2025. 
Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262, 292-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити частково.
Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ 20987385) від 02.07.2025 №134550033162 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ 20987385) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, період роботи з 01.09.1991 по 20.04.2025 на посаді викладача хорових дисциплін і концертмейстера згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 . 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ 20987385) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ 20987385) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) по 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн судових витрат у вигляді судового збору. 
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хома О. П.