Справа № 139/18/26 
Провадження № 33/801/254/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Коломійцева В. І.
Доповідач: Ковальчук О. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1  – адвоката Іванцова Костянтина Валентиновича на постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10 лютого 2026 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2025 року постановою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області визнано винуватим  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнено на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.
Не погодившись з цією постановою, захисник  ОСОБА_1 – адвокат Іванцов К.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а провадження у цій частині закрити у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує, що для правильності кваліфікації дій  ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП працівникам поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, необхідно було мати підтвердження того, що  ОСОБА_1 притягнули до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак, станом на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, постанова суду про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ще не набрала законної сили. З таких підстав, скаржник вважає, що кваліфікація дій  ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП була безпідставною.
Відтак, скаржник вважає, що у даній справі не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а в діях  ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому адвокат Іванцов К.В. зауважує, що суд не є тим органом, що може здійснювати перекваліфікацію дій особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тому провадження у справі слід закрити.
Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Оскільки постанова суду першої інстанції в частині визнання винуватим та притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 124 КУпАП в апеляційній скарзі не оскаржується, відтак постанова суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції в частині притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП - без змін з огляду на таке.
За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за:
1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;
3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 35 КУпАП повторним правопорушенням є повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Таким чином, підставами для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП є дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка повторно протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 , будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно 03.01.2026 року об 19 год. 32 хв. керував транспортним засобом «Nissan Qashgai», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Сонячній, 47 що в с. Рівне Могилів-Подільського району Вінницької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. На законну вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність у даному випадку передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Це підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 58297 від 03.01.2026 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а.с. 1).
Довідкою про наявність повторності правопорушення та наявності посвідчення водія, складеною начальником САП ВВГ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Максимом Олійником, в якій зазначено про те, що відповідно до відомостей автоматизованої інформаційної системи ІКС «Інформаційного порталу Національної поліції»  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, що підтверджується постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2025 року у справі № 138/1913/25 (а.с. 2).
Направленням до КНП «Могилів-Подільський ОЛІЛ» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.01.2026 року, в якому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння водія  ОСОБА_1  (а.с. 3).
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 03.01.2026 року, в якому вказано про ознаки алкогольного сп`яніння водія  ОСОБА_1 та факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 4).
Відеозаписами з камер поліцейських на яких зафіксовано вимоги працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, відмови  ОСОБА_1  від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 22).
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За ч. ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
За таких обставин та наведеного нормативно-правового регулювання вбачається, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, встановивши наявність судового рішення про позбавлення  ОСОБА_1  права керування транспортними засобами, за результатом чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини  ОСОБА_1  у порушенні п. 2.5 ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому правильно притягнув  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Саме цими положеннями керуються працівники поліції при встановленні у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння. 
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що наявність таких ознак не є встановленням факту перебування особи в стані сп`яніння, а лише є підставою для проходження нею огляду у визначеному законом порядку. Саме проходженням такого огляду встановлюється факт наявності чи відсутності в організмі водія залишків алкогольних, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, правопорушник був зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку відповідний огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився.
З відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції чітко вбачається, що  ОСОБА_1  було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, однак він відмовився пройти такий огляд. 
Після чого, працівниками поліції було складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП, копію якого  ОСОБА_1  отримав та поставив в ньому свій підпис. 
Досліджений судом відеозапис є інформативним і не вказує на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції,  ОСОБА_1  роз`яснено його права, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.
Інформація, що міститься на відеозаписі, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях  ОСОБА_1  наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, порушень працівниками поліції допущено не було. 
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП була безпідставною, з огляду на те, що станом на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, постанова суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ще не набрала законної сили, апеляційний суд вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.
Як встановлено із матеріалів справи, 13.11.2025 року постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області у справі № 138/1913/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнено на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.
06.01.2026 року постановою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката Богачук І.Ю., подану в інтересах ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2025 року у справі № 138/1913/25 залишено без змін.
Таким чином, така кваліфікуюча ознака, як повторність, у даній справі доводиться наявністю постанови про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка в даному випадку на час розгляду справи судом першої інстанції не була скасована і судове рішення набрало законної сили.
Крім того, відповідно до п. 5 розділу VII «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено, що у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте у справі рішення.
Працівник поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, сформував та долучив відповідну довідку до матеріалів справи, та, керуючись її змістом, дійшов обґрунтованого висновку про наявність ознак повторності адміністративного правопорушення, а тому підстав вважати, що він діяв у непередбачений законом спосіб не має.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані на ухилення  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та ніяким чином не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо наявності його вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
За таких обставин, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення на  ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення.
Отже, судом першої інстанції під час розгляду справи дотримано вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1  – адвоката Іванцова Костянтина Валентиновича залишити без задоволення, а постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10 лютого 2025 року – без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя     О. В. Ковальчук