Справа № 355/1739/25 
Провадження № 2/355/496/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року Баришівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Чальцевої Т.В.,
за участю секретаря Верби Ю.О.,
представника позивача адвоката Литвиненко О.Л., 
представника відповідача адвоката Слюсар К.С.
розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Баришівка Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, -
УСТАНОВИВ: 
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Литвиненко Олена Леонидівна звернулась до Баришівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки з майна.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.1998 серія ААН №470050, виданого державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори Маховкою Ю.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2-3942, спадкоємцем майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 являється її дочка ОСОБА_1 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору конкретного користування житловим будинком від 14.07.2000р., ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , володіючи в рівних долях житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину законом, виданих Баришівською державною нотаріальною конторою 23.11.1998р. за № 2-3942 та від 01.04.2000р. за № 2-850 і зареєстрованих в Баришівському БТІ за № 26, встановили наступний порядок користування вказаним житловим будинком:
-в користування ОСОБА_4 переходить частина будинку, яка складається житлової кімнати площею 13,90 кв.м., зазначеної в плані індексом 2-4, житлової кімнати площею 8,70 кв.м., зазначеної індексом 2-3, кухні площею 9,20 кв.м., зазначеної індексом 2-2, коридору площею 4,90 кв.м., зазначеної індексом 2-1, веранди площею 13,60 кв.м., зазначеної індексом 2-ІІ, веранди площею 5,80 кв.м., зазначені індексом 2-1, а так погріб, зазначений літерою «К» та туалет, зазначений літерою «Л»;
-в користування ОСОБА_1 переходить частина будинку, яка складається з кімнати площею 8,70 кв.м., зазначеної в плані індексом 1-3, жилої кімнати площею 13.7 кам, зазначеної індексом 1-2, кухні площею 9,10 кв.м., зазначеної індексом 1-4, корид площею 4,90 кв.м., зазначеного індексом 1-1, веранди площею 9,10 кв.м., зазначеної індексом 1-ІІ, веранди площею 9,70 кв.м., зазначеної індексом 1-І. Окрім цього, у користування ОСОБА_1 переходять наступні господарські будівлі: сарай, позначений літерою «Б», літня кухня, позначена літерою «В», погріб, позначений літерою «Д», туале позначений літерою «И».
Свідоцтво про право власності на 53/100 частини житлового будинку, видане 25.07.2000р. Паришківського сільською радою Баришівського району Київської області посвідчує, що 53/100 частини житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Також на вказаному свідоцтві про право власності на 53/100 частини житлового будинку мається відмітка про те, що зазначені в цьому документі 53/100 частини житлово домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровані у Баришівському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_5 та записані в реєстрову книгу №1 за реєстровим № 26 від 14.08.2000р.
23.06.2006р. ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №219697 площею 0,1407 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 3220285701:15:010:0004.
Згідно рішення 17-тої сесії 5-го скликання Паришківської сільської ради Баришівського району Київської області від 08.08.2008р. за № 132-17-05 перейменовано назву АДРЕСА_1 .
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № HB-7400406262024 від 22.05.2024р., земельна ділянка з кадастровим номером 3220285701:15:010:0004 розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2024р., спадкоємцями майна померлої ОСОБА_6 є її дочка ОСОБА_2 на 1/3 частку спадщини та її мати ОСОБА_7 на 2/3 частки спадщини, в тому числі з урахуванням 1/3 частки спадщини, від якої відмовився батько померлої ОСОБА_8 . Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво складається з 47/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 за № 58 від 05.07.2025р. ФОП ОСОБА_9 надано висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна, а саме 53/100 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до виписки з погосподарської книги № 2 на 2024-2028 роки Корніївського старостинського округу Броварського району Київської області, село Паришків за номером об`єкта по господарського обліку № 02.0176.1 станом на 01.01.2024р. власником домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 рахується ОСОБА_1 .
Згідно наявних вищезазначених доказів, а саме - свідоцтва про право власності на 53/100 частини будинку від 25.07.2000р., виданого 25.07.2000р. Паришківською сільською радою Баришівського району Київської області посвідчено, що 53/100 частини житлово будинку, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_1 на праві приватної власності і в даний час вказана частина будинку має окрему адресу: АДРЕСА_1 .
За відповідачем ОСОБА_2 на даний час, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2024р., рахується 47/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Даній частині будинку присвоєна окрема адреса.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 439118989, на 47/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована спільна часткова власність за ОСОБА_2 . 
При вирішенні спору про виділ частки із спільного майна, з урахуванням інтересів кожного із сторін та потреб у конкретному майні, позивач просить суд при виділенні конкретної частки такого майна з додержанням принципу рівності часток у ньому, визначеного сторонами конкретного порядку користування вказаним житловим будинком, присудити позивачу ОСОБА_1 у власність 53/100 частки житлового будинку із надвірними побудовами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 як окремий об`єкт нерухомого майна.
Згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 05.07.2025р., вартість виділеної частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , становить 486 180 грн.
Відповідно до п. 9 ч.3 ст. 175 ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач несе в зв`язку з подачею та розглядом даного позову становить вартість сплаченого судового збору в сумі 4861,80 грн., 2000 грн. за виготовлення технічної документації, 3000 грн. за виготовлення звіту про оцінку майна, 4500 грн. за виготовлення технічного паспорту та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі до 15 000 грн. Детальна інформація та докази будуть подані позивачем відповідно до ст. 141 ЦПК України.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, який просить задовільнити у повному обсязі. 
Ухвалою суду від 29.08.2025р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові; просила задовільнити позов у повному обсязі. 
У судовому засіданні представник відповідача погодилась із позовними вимогами, просила задовільнити позов частково, відмовивши у стягненні судових витрат. 
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог с конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.1998 серія ААН №470050, виданого державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори Маховкою Ю.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2-3942, спадкоємцем майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 являється її дочка ОСОБА_1 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору конкретного користування житловим будинком від 14.07.2000р., ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , володіючи в рівних долях житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину законом, виданих Баришівською державною нотаріальною конторою 23.11.1998р. за № 2-3942 та від 01.04.2000р. за № 2-850 і зареєстрованих в Баришівському БТІ за № 26, встановили наступний порядок користування вказаним житловим будинком:
-в користування ОСОБА_4 переходить частина будинку, яка складається житлової кімнати площею 13,90 кв.м., зазначеної в плані індексом 2-4, житлової кімнати площею 8,70 кв.м., зазначеної індексом 2-3, кухні площею 9,20 кв.м., зазначеної індексом 2-2, коридору площею 4,90 кв.м., зазначеної індексом 2-1, веранди площею 13,60 кв.м., зазначеної індексом 2-ІІ, веранди площею 5,80 кв.м., зазначені індексом 2-1, а так погріб, зазначений літерою «К» та туалет, зазначений літерою «Л»;
-в користування ОСОБА_1 переходить частина будинку, яка складається з кімнати площею 8,70 кв.м., зазначеної в плані індексом 1-3, жилої кімнати площею 13.7 кам, зазначеної індексом 1-2, кухні площею 9,10 кв.м., зазначеної індексом 1-4, корид площею 4,90 кв.м., зазначеного індексом 1-1, веранди площею 9,10 кв.м., зазначеної індексом 1-ІІ, веранди площею 9,70 кв.м., зазначеної індексом 1-І. Окрім цього, у користування ОСОБА_1 переходять наступні господарські будівлі: сарай, позначений літерою «Б», літня кухня, позначена літерою «В», погріб, позначений літерою «Д», туале позначений літерою «И».
Свідоцтво про право власності на 53/100 частини житлового будинку, видане 25.07.2000р. Паришківського сільською радою Баришівського району Київської області посвідчує, що 53/100 частини житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Також на вказаному свідоцтві про право власності на 53/100 частини житлового будинку мається відмітка про те, що зазначені в цьому документі 53/100 частини житлово домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровані у Баришівському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_5 та записані в реєстрову книгу №1 за реєстровим № 26 від 14.08.2000р.
23.06.2006р. ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №219697 площею 0,1407 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 3220285701:15:010:0004.
Згідно рішення 17-тої сесії 5-го скликання Паришківської сільської ради Баришівського району Київської області від 08.08.2008р. за № 132-17-05 перейменовано назву АДРЕСА_1 .
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № HB-7400406262024 від 22.05.2024р., земельна ділянка з кадастровим номером 3220285701:15:010:0004 розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2024р., спадкоємцями майна померлої ОСОБА_6 є її дочка ОСОБА_2 на 1/3 частку спадщини та її мати ОСОБА_7 на 2/3 частки спадщини, в тому числі з урахуванням 1/3 частки спадщини, від якої відмовився батько померлої ОСОБА_8 . Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво складається з 47/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 за № 58 від 05.07.2025р. ФОП ОСОБА_9 надано висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна, а саме 53/100 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до виписки з погосподарської книги № 2 на 2024-2028 роки Корніївського старостинського округу Броварського району Київської області, село Паришків за номером об`єкта по господарського обліку № 02.0176.1 станом на 01.01.2024р. власником домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 рахується ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч.1 ст. 5. ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 355 ч.1 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб ( співвласників), належить їм на праві спільної власності.
Поняття спільної часткової власності визначено у ч. 1 статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Згідно з частинами першою-другою ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу спільного майна між співвласниками, право спільної часткової власності на нього припиняється.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розмір часток співвласників у праві власності.
Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
За змістом ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, і таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальна творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.
Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільно законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно наявних вищезазначених доказів, а саме - свідоцтва про право власності на 53/100 частини будинку від 25.07.2000р., виданого 25.07.2000р. Паришківською сільською радою Баришівського району Київської області посвідчено, що 53/100 частини житлово будинку, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_1 на праві приватної власності і в даний час вказана частина будинку має окрему адресу: АДРЕСА_1 .
За відповідачем ОСОБА_2 на даний час, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2024р., рахується 47/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Даній частині будинку присвоєна окрема адреса.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 439118989, на 47/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована спільна часткова власність за ОСОБА_2 . 
При вирішенні спору про виділ частки із спільного майна, з урахуванням інтересів кожного із сторін та потреб у конкретному майні, позивач просить суд при виділенні конкретної частки такого майна з додержанням принципу рівності часток у ньому, визначеного сторонами конкретного порядку користування вказаним житловим будинком, присудити позивачу ОСОБА_1 у власність 53/100 частки житлового будинку із надвірними побудовами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 як окремий об`єкт нерухомого майна.
Згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 05.07.2025р., вартість виділеної частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , становить 486 180 грн.
Відповідно до п. 9 ч.3 ст. 175 ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач несе в зв`язку з подачею та розглядом даного позову становить вартість сплаченого судового збору в сумі 4861,80 грн., 2000 грн. за виготовлення технічної документації, 3000 грн. за виготовлення звіту про оцінку майна, 4500 грн. за виготовлення технічного паспорту та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі до 15 000 грн. Детальна інформація та докази будуть подані позивачем відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд прийшов до наступних висновків.
Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5,12, 13, 19, 23,28, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265ЦПК України, ст.ст. 321,328,392,12161220,12611268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., суд, -

У Х В А Л И В :

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, задовольнити.
1. Виділити в натурі ОСОБА_1 53/100 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на цілу частку як окремий об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
2. Іншу 47/100 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 виділити в натурі відповідачу.
3. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 53/100 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 23.02.2026р.

Суддя Баришівського
районного суду       Т. В. Чальцева