Справа № 161/19518/25 
Провадження № 2/161/1736/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
14 квітня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області
у складі: головуючого судді Шестерніна В.Д.
за участю секретаря Мельник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог
У вересені 2025 року ТзДВ «Експрес Страхування» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.04.2025 ОСОБА_1 керував транспортним Audi A5, д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду за участю іншого транспортного засобу Mercedes-Benz GLC 220 D, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дтп транспортний засіб Mercedes-Benz GLC 220 D отримав механічні пошкодження. Винним в дтп є відповідач.
Оскільки транспортний засіб Mercedes-Benz GLC 220 D був застрахований у ТзДВ «Експрес Страхування», то останнє виплатило потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 605 800,91 грн, що дорівнює вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу, та набуло в межах такої виплати право грошової вимоги (в порядку суброгації) до винної особи.
На момент вчинення дтп цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу Audi A5, була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС». В зв`язку з цим останнє виплатило ТзДВ «Експрес Страхування» частину страхового відшкодування в межах свого ліміту відповідальності в розмірі 250 000 грн. Решту страхового відшкодування в розмірі 355 800,91 грн (605 800,91 грн - 250 000 грн) повинен виплатити відповідач.
Позивач просив суд стягнути з відповідача невиплачене страхове відшкодування у розмірі 355 800,91 грн та покласти на нього судові витрати.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу
Ухвалою суду від 26.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 10.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Суд окремо зауважує, що судові засіданні, призначені на 27.11.2025, 08.12.2025, 19.01.2026, 03.02.2026, 16.02.2026 та 09.03.2026, неодноразово відкладалися за клопотанням представника відповідача - адвоката Лавренчука О.В.
Процесуальні перешкоди для розгляду справи за відсутності учасників справи відсутні.
Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІV.Фактичні обставини справи
20.04.2025 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Audi A5, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Mercedes-Benz GLC 220 D, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (повідомлення про подію від 20.04.2025, а.с. 27, довідка про дтп, а.с.18).
Внаслідок дтп транспортний засіб Mercedes-Benz GLC 220 D отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками (акт огляду транспортного засобу №4532 від 01.05.2025, а.с. 21-22). Власником транспортного засобу Mercedes-Benz GLC 220 D є ОСОБА_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а.с. 16).
Винним у вчиненні дтп є ОСОБА_1 . Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.05.2025 у справі №161/8796/25 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 20).
На час вчинення дтп транспортний засіб Mercedes-Benz GLC 220 D був застрахований у ТзДВ «Експрес Страхування». Істотні умови страхування: строк дії - з 06.04.2025 до 05.04.2026; страхова сума - 2 372 300 грн (договір страхування наземних транспортних засобів програма страхування «VIP» від 04.04.2025, а.с. 13-15).
На час вчинення дтп цивільно-правова відповідальність власника (володільця) транспортного засобу Audi A5 була застрахована у АТ «Страхова група «ТАС». Умови страхування: ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну - 250 000 грн, розмір франшизи - 0 грн (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-227711875, а.с. 31).
Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz GLC 220 D становить 605 800,91 грн (рахунок-фактура від 08.05.2025, а.с. 23, акти наданих послуг від 27.06.2025 та від 03.07.2025, а.с. 24-26).
22.04.2025 потерпіла ОСОБА_2 звернулася до ТзДВ «Експрес Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок ПАТ «Волинь-Авто», яке здійснювало ремонт пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz GLC 220 D (а.с. 28).
02.06.2025 ТзДВ «Експрес Страхування» виплатило ПАТ «Волинь-Авто» в інтересах ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 605 800,91 грн (страховий акт №3.25.01696-1 від 22.05.2025, а.с. 29, платіжна інструкція №6581365433 від 02.06.2025, а.с. 30).
10.07.2025 ТзДВ «Експрес Страхування» звернулося до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 32).
06.08.2025 ПАТ «Страхова група «ТАС» виплатило ТзДВ «Експрес Страхування» страхове відшкодування в розмірі 250 000 грн (платіжна інструкція №65324 від 06.08.2025, а.с. 33).

V.Мотиви суду та застосоване законодавство
Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.
За загальним правилом, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини.
Суб`єктом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоро`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.
Договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів (ч. 1 ст. 979 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 №3720-IX (далі - Закон, введений в дію 01.01.2025) У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону. Розміри страхових сум за внутрішніми договорами страхування встановлюються за шкоду, заподіяну майну потерпілих осіб, - у розмірі, еквівалентному не менше 1,3 мільйона євро на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих осіб.
Згідно з п. 5 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2004 №3720-IX до введення в дію частини другої статті 14 цього Закону розмір страхової суми становить за шкоду, заподіяну майну потерпілих осіб: з дня введення в дію цього Закону - 250 тисяч гривень на одну потерпілу особу та 1,25 мільйона гривень на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: 1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті; 2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України; 3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати. 
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.
Відповідач ОСОБА_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої була заподіяна шкода майну потерпілої особи ОСОБА_2 (матеріальні збитки, пов`язані з пошкодженням транспортного засобу Mercedes-Benz GLC 220 D). Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є відповідач. 
Транспортний засіб Mercedes-Benz GLC 220 D був застрахований у ТзДВ «Експрес Страхування» на підставі договору добовільного страхування, згідно з умовами якого дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком.
Страховик потерпілої особи ТзДВ «Експрес Страхування» відшкодував їй (потерпілій особі) вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz GLC 220 D в розмірі 605 800,91 грн (перерахував грошові кошти ПАТ «Волинь-авто», як надавачу послуг з ремонту вказаного транспортного засобу). В межах цієї страхової виплати до позивача ТзДВ «Експрес Страхування» перейшло право вимоги (суброгація) до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, то його страховик ПАТ «Страхова група «ТАС» компенсував (виплатив) страхове відшкодування страховику потерпілої особи в межах свого ліміту відповідальності в розмірі 250 000 грн Однак цього страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди. А тому, решту виплаченого страховиком потерпілої особи страхового відшкодування в розмірі 355 800,91 грн (605 800,91 грн - 250 000 грн) повинен компенсувати відповідач, як винна особа.
Отже, позовні вимоги слід задовольнити.

VI.Судові витрати
Враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5 337,01 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу
Позивач в позовній заяві заявив до стягнення 9 082 грн витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких надав ордер на надання правничої допомоги від 12.09.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність №106/24 від 23.12.2024, договір про надання правничої допомоги №106/24 від 23.12.2024, тарифи на послуги (додаток до договору №106/24 від 23.12.2024) (а.с. 9-12).
19.01.2026 представник позивача - адвокат Беляєв Ю.Л. через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без участі (а.с. 103-104), до якої долучив довіреність №81/26, договір про надання правничої допомоги №81/26 від 12.12.2025, тарифи на послуги (додаток до договору №81/26 від 12.12.2025) (а.с. 106-107).
Вивчивши заяву позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо (постанова ВС від 01.10.2018 у справі №569/17904/17).
Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова ВС від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд констатує, що в матеріалах справи є 2 (два) договори про надання правничої допомоги №106/24 від 23.12.2024 і №81/26 від 12.12.2025.
Ордер на надання правничої допомоги від 12.09.2025 виданий на підставі договору про надання правничої допомоги №106/24 від 23.12.2024. Викладена в прохальній частині позовної заяви вимога про покладення витрат на професійну правничу допомогу обгрунтована посиланням в мотивувальній частині на пункти 3.3 та 3.8 договору про надання правничої допомоги №106/24 від 23.12.2024, однак наданий суду примірник цдоговору не містить зазначених пунктів (а.с. 10).
В позовній заяві позивач зазначив про те, що підписання та подання процесуальних документів є підтвердженням факту надання адвокатом послуг. Суд зауважує, що сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Невиконання цього обов`язку позбавляє суд можливості надати оцінку заявленим до стягнення витратам на професійну правничу допомогу як на предмет їх дійсності та необхідності, так і розумності їхнього розміру.
Під час розгляду справи у встановлений процесуальним законодавством строк позивач не надав суду доказів надання правничої допомоги (фактичної передачі наданих адвокатом послуг, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором). Це твердження є правильним навіть безвідносно того який з двох договорів -про надання правничої допомоги №106/24 від 23.12.2024 чи №81/26 від 12.12.2025 - брати до уваги.
Відсутність документального підтвердження надання правничої допомоги (договору надання правничої допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності (постанова Верховного Суду від 20.07.2021 у справі №922/2604/20).
Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 273, 280, 284, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 355 800,91 грн (триста п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот гривень, 91 копійку).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» судовий збір в розмірі 5 337,01 грн.
Відмовити Товариству з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» у стягненні з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем та третьою особою до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін та інших учасників справи:
Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр. Бандери Степана, 22; код в ЄДРПОУ 36086124.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Дата складення повного заочного рішення суду - 14.04.2026.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        В.Д. Шестернін