КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/13/26
Провадження № 2-о/488/1/26
РІШЕННЯ
Іменем України

13.02.2026 року         м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва
у складі головуючого судді Щеглової Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Чемерової Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2026 до Корабельного районного суду м. Миколаєва, через підсистему «Електронний суд», надійшла заява ОСОБА_1 , подана його представником – адвокатом Абакумовим Станіславом Миколайовичем.
У заяві ОСОБА_1 просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Степова Долина Миколаївської області, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кайєркан, Красноярського краю, РФ.
В обґрунтування заяви зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько заявника ОСОБА_3 і після його смерті відкрилася спадщина. Проте, оформити спадщину на все нерухоме майно неможливо, оскільки 3/10 частки у праві власності на спадкове майно – житловий будинок по АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належать дядькові заявника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території РФ.
Між тим, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній актовий запис про смерть ОСОБА_2 , хоча відділ РАГС адміністрації м. Кайєркан РФ направляв свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 на адресу відділу РАГС Центрального району м. Миколаєва. Також відсутня інформація про місце проживання ОСОБА_2 .
За такого, заявник позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, оскільки не має змоги отримати документ, що підтверджує смерть його дядька на території РФ.
Посилаючись на викладене, просив заяву задовольнити.
Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.01.2026 відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересовану особу про можливість надання до суду письмових заперечень по суті заяви.
У судове засідання 13.02.2026 учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30.09.2022 № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, судом встановлено, що з огляду на долучені до заяви копії свідоцтв про народження та смерть осіб, батько заявника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , є рідними братами. Їх батьки – ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .
Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.05.2024 ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_3 право власності на 7/10 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.11.1989 після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_2 належить 3/10 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Постановою приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвої Інни Миколаївни від 26.07.2024 № 60/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/10 частки вказаного житлового будинку, оскільки неможливо встановити факт смерті спадкодавця ОСОБА_2 , час і місце відкриття спадщини, факт прийняття спадщини спадкоємцями.
За повідомленням Миколаївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.04.2025 № 852/23.12-13, у відділі відсутнє свідоцтво про смерть та відомості в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що підтверджують факт державної реєстрації смерті ОСОБА_2 .
У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з РФ, що унеможливлює направлення повісток, листів до посольства РФ в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України.
Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У частинах 2 та 3 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:
1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи;
1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх;
2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності;
3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою;
4) усиновлення;
5) встановлення фактів, що мають юридичне значення;
6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі;
7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність;
8) визнання спадщини відумерлою;
9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;
10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;
11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб;
12) розкриття професійної таємниці на ринках капіталу та організованих товарних ринках.
В порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.
01.12.2022 року прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», яким з 29.12.2022 зупинено дію Конвенції та Протоколу до неї у відносинах Російською Федерацією та Республікою Білорусь.
З дати зупинення дії Мінської конвенції не здійснюється співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами Російської Федерації та республіки Білорусь з питань надання правової (судової) допомоги та екстрадиції у цивільних і кримінальних справах на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи – непізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Приписами п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.04.2019 по справі № 320/948/18, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Частиною першою ст. 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Наданими заявником письмовими доказами підтверджується той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кайєркан, Красноярського краю, РФ, помер дядько заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Степова Долина, Жовтневого району Миколаївської області, Україна. У зв`язку з чим відділом РАГС адміністрації м. Кайєркан РФ було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .
Таким чином, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на те, що ОСОБА_2 помер на території РФ, що підтверджується наданими доказами, дипломатичні відносини між Україною та РФ розірвані та отримати оригінал свідоцтва про смерть і надати йому необхідної юридичної сили на території України не можливо, а встановлення факту необхідне для подальшої реалізації заявником, як спадкоємцем, своїх майнових прав.
На підставі вище викладеного та керуючись Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273,315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Україна, про встановлення факту, що має юридичне значення, – задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що  ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Кайєркан, Красноярського краю, РФ, помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Степова Долина, Жовтневого району Миколаївської області, Україна.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Учасники справи:
Заявник  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації:  АДРЕСА_1 ;
Заінтересована особа Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ: 23038206, адреса: 54051, м. Миколаїв, проспект Богоявленський, 340/2.
Повне судове рішення складено 23 лютого 2026 року.

Суддя            Я.В. Щеглова