П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/17740/25	

Категорія:111010000 Головуючий в 1 інстанції: Бабенко Д.А.
Час і місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:13.11.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

у складі:
головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛЕШ-ПЛЮС-1" до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року позовна заява ТОВ "ФЛЕШ-ПЛЮС-1" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволена.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС в Одеській області про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних: №12698992/45167444 від 01 квітня 2025 року.
Зобов`язано ДПС України зареєструвати податкову накладну №4 від 18 лютого 2025 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання.
Стягнуто з ГУ ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ "ФЛЕШ-ПЛЮС-1" судові витрати у розмірі 3 028 грн.
Від представника позивача до суду першої інстанції надійшло клопотання про ухвалення додаткового судового рішення по справі №420/16182/25 та стягнення на користь товариства судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 15 000 грн.
Від представника відповідача до суду першої інстанції надійшли заперечення на ухвалення додаткового рішення по справі.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року заяву представника ТОВ "ФЛЕШ-ПЛЮС-1" про стягнення витрат на правничу допомогу – задоволено частково. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області на користь ТОВ "ФЛЕШ-ПЛЮС-1" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
В апеляційній скарзі ГУ ДПС в Одеській області ставиться питання про скасування додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У відзиві на апеляційну скаргу вказується, що витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими, необхідними та співмірними, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції зазначив про наявність підстав для часткового задоволення клопотання представника позивача в частині стягнення судових витрат на правову допомогу з Головного управління ДПС в Одеській області у розмірі 5 000,00 грн
Крім того, дана адміністративна справа є справою незначної складності, складання позовної заяви не вимагає глибокого аналізу судової практики і нормативно-правових актів, враховуючи численну судову практику з даної категорії справ.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, 134, 139 КАС України.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, виходячи з наступного.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно ч.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч.5 ст. 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно ч.6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог ч.5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).
За правилами ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч.9 ст. 139 КАС України).
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Аналогічні правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18, суд зокрема зазначив, що при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд враховує критерії реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Як вбачається з матеріалів, на підтвердження понесених позивачем витрат зазначено, між позивачем та адвокатом Петровою А.В. укладено договір про надання юридичних послуг від 01 червня 2025 року.
На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом даної справи до суду надані копії документів, зокрема: копія ордеру на надання правничої допомоги серії ВН №1523111 (наявна в матеріалах справи), копія Договору про надання правової допомоги від 01 червня 2025 року, копія Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги від 01 червня 2025 року (додаток №1), копія Акту прийому-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги від 04 червня 2025 року за Договором про надання правової допомоги від 01 червня 2025 року.
Відповідно з п.2.1.1., п.2.1.2. Договору, Адвокат зобов`язується належним чином і в повному обсязі надавати вказані в п. 1 та п.1.2 даного договору юридичні послуги. Надавати Клієнту відповідно до завдання-доручення останнього усні та письмові юридичні консультації щодо предмету даного договору.
Згідно з п.3.1-3.3 Договору, клієнт зобов`язується сплатити Адвокату вартість юридичних послуг адвоката (гонорар), що надаються, у порядку та строки, визначені у додаткових угодах (замовленнях), які є невід`ємною частиною Договору. Додаткові витрати, що відповідно до завдання-доручення, що не були включені до загальної вартості юридичних послуг згідно Договору, сплачуються Клієнтом на підставі окремих рахунків. Оплата вартості юридичних послуг (гонорар), наданих Адвокатом, здійснюється Клієнтом після закінчення розгляду справи.
Як вбачається з п. 2 Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги від 01 червня 2025 року (додаток №1), Адвокат зобов`язаний надати Клієнту юридичні послуги у вигляді: первинної зустрічі, консультацій клієнта, огляду документів, попереднього узгодження плану дій та обрання правової позицій; збору документів, детального аналізу та вивчення первинної документації, підготовці копій; аналізу судової практики у подібних правовідносинах; написання процесуальних документів, зокрема позовної заяви, аналізу нормативного регулювання, підготовка позовної заяви з додатками, копіювання, прошиття, нумерація, завірення; участі у судовому засіданні.
Згідно з п.3 Додаткової угоди, строк виконання Виконавцем вищевказаних послуг за Договором про надання правової допомоги від 01 червня 2025 року – 01 червня 2026 року.
Відповідно до п.4 Додаткової угоди, загальна вартість послуг за Договором – 15 000 грн (п`ятнадцять тисяч гривень):
- зустріч, консультація клієнта, огляд документів, попереднє узгодження плану дій та правової позицій (2 години) 2 000 грн;
- збір документів, детальний аналіз та вивчення первинної документації, підготовка копій (5 годин) 5 000 грн;
- аналіз судової практики у подібних правовідносинах (3 години) 3 000 грн;
- написання позовної заяви, аналіз нормативного регулювання (5 годин) 5 000 грн.
Аналізуючи вищевказані матеріали колегія суддів враховує обсяг та якість підготовлених та наданих адвокатом до суду документів, що стосуються спірних правовідносин, а також факт особистої участі адвоката в судових засіданнях по справі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн., оскільки, таке відшкодування є співмірним зі складністю справи та витраченим адвокатом часом.
Варто зазначити, що апелянт, заявляючи про те, що розмір гонорару адвоката з урахуванням категорії справи та витраченого часу адвокатом є завищеним, не надав жодного доказу у підтвердження вказаної позиції та належним чином її не обґрунтував.
Колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17.
Фактично доводи апеляційної скарги зводяться лише до того, що позивачем не доведено співмірність понесених витрат з критеріями, визначеними ч.5 ст. 134 КАС України.
Однак, ч.6 ст. 134 КАС України, передбачено, що у разі недотримання вимог ч.5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, що і було зроблено судом першої інстанції.
Водночас, колегія суддів зазначає про безпідставність доводів скаржника щодо необхідності подання документів, що свідчать про фактичне здійснення оплати, адже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено
Така позиція є усталеною і підтверджується постановами Верховного Суду у постановах від 01 вересня 2021 року у справі №178/1522/18, від 10 листопада 2021 року у справі №329/766/18, від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують факти та мотивування яких повністю підтверджуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 252, 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.