Справа № 342/1053/25 
Провадження № 22-ц/4808/631/26 
Головуючий у 1 інстанції Андріюк І. Г. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого   Девляшевського В.А.,
суддів:    Луганської В.М, Мальцевої Є.Є.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Городенківського районного суду, ухвалене головуючою суддею Андріюк І.Г. 23 січня 2026 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2025 року представник АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 15.03.2024 у розмірі 53 443,24 грн та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що 15.03.2024  ОСОБА_1 встановив мобільний додаток monobank, підписав Анкету-заяву про відкриття поточного рахунку. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 25 000 грн на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. 
Однак відповідач належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого станом на 08.09.2025 утворилась заборгованість у розмірі 53 443,24 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) у розмірі 47 091,48 грн, заборгованості за пенею у розмірі 6351,76 грн. Зважаючи на вказане, просив позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Городенківського районного суду від 23 січня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 15.03.2024 у розмірі 25 000 грн, а також 1416 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, представник АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржене рішення незаконним, ухваленим всупереч норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.
На думку апелянта, суд першої інстанції не дослідив механізм отримання банківських послуг проєкту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами та правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку щодо не ознайомлення відповідача з інформацією про кредитування.
Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання Анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається банком.
Умови і правила, крім тих, що надавались та були отримані відповідачем у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи.За повідомленням позивача всі Умови і правила за всі періоди є розміщеними на сайті Мonobank (https://www.monobank.ua/terms), є публічно доступними, викладеними форматі PDF, з зазначенням рішень на підставі яких вони прийняті та часом набуття їх чинності. Також у мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи, до яких відповідач з використанням власного ПІН-коду має постійний доступ.
Враховуючи що Умови і правила, які включають тарифи були надані відповідачу саме через мобільний додаток, скаржник вважає, що відповідач був ознайомлений саме з Умови і правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до ст. ст. 3, 627 ЦК України, добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання, що свідчить про належне укладення кредитного договору.
Посилання суду першої інстанції на недоведеність з боку банку, що саме ці Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними апелянт вважає безпідставними, оскільки вони ґрунтуються на приписах Закону «Про електронну комерцію». Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.
Зважаючи на викладене, просить оскаржене рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задовольнити. В іншій частині рішення залишити без змін. Судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалу про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги було надіслано ОСОБА_1 на адресу місця його реєстрації.
Конверт з поштовим відправленням повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до положень п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України є днем вручення судового рішення.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Рішення Городенківського районного суду від 23 січня 2026 року оскаржується в частині відмови у стягненні заборгованості 28 443,24 грн, в іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині.
В частині стягнення заборгованості в розмірі 25 000 грн рішення суду не оскаржується та не є предметом апеляційного перегляду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач безпідставно розрахував заборгованість за тілом кредиту в розмірі 47 091,48 грн, включивши до вказаної суми заборгованості нараховані відсотки, чим фактично збільшив тіло кредиту. При цьому вимоги про стягнення відсотків як окремого виду заборгованості заявлені не були. З огляду на те, що відповідач отримав кредит у межах встановленого ліміту в розмірі 25 000 грн та не повернув фактично використані кошти у добровільному порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за тілом кредиту в сумі 25 000 грн.
Відмовляючи в стягненні 6 351,76 грн пені, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного або надзвичайного стану та протягом 30 днів після його припинення позичальник звільняється від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, зокрема від сплати неустойки (штрафу, пені), а тому підстави для стягнення пені відсутні.
Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції.
Суд встановив, що 15 березня 2024 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.
У анкеті-заяві ОСОБА_1 просив відкрити йому поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному застосунку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом.
Також в анкеті-заяві зазначено, що ця Анкета-заява разом із умовами та правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates складають договір про надання банківських послуг. 
Клієнт засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним відкритим ключем, що буде використовуватись ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Погодився з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення клієнта до договору з підписанням якого в мобільному застосунку договір набуває чинність. 
На підтвердження своїх вимог банк долучив Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів monobank. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), які містять у собі Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank), як зазначив позивач, викладені в редакції від 24.11.2021.
Відповідно до укладеного сторонами договору ОСОБА_1 відкритий рахунок № НОМЕР_1 , тип рахунку – Чорна картка, валюта рахунку – UAH, статус картки – активна до 06/28.
Згідно з довідкою від 08.09.2025 про розмір встановленого ліміту відповідачу за картою 444111хххххх0398 встановлено суму кредитного ліміту 25 000 грн.
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15.03.2024, укладеним між Універсал Банк та клієнтом – ОСОБА_1 , станом на 08.09.2025 заборгованість відповідача становить 53 443,24 грн, з яких:47091,48 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 6351,76 грн – заборгованість за пенею.
Банком долучено також виписку з особового рахунка ОСОБА_1 (а.с. 16-22).
Згідно з поясненням до згаданої виписки про рух коштів на рахунку за договором № б/н від 15.03.2024 заборгованість складає 53 443,24 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 25 000 грн та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить 28 443,24 грн. 
Овердрафт пояснюється так: «Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами».
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Матеріалами справи підтверджується, що 15 березня 2024 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, погодився, що у разі виходу з пільгового періоду кредитування, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом.
Відтак підписавши 15 березня 2024 року анкету-заяву власноручним підписом, відповідач погодився із запропонованими йому умовами договору, в тому числі, і з розміром процентної ставки за користування кредитними коштами. З огляду на зазначене, позивач мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами та відповідно кошти, внесені відповідачем на погашення кредитної заборгованості, спрямовувати на погашення заборгованості за процентами.
Проте укладений сторонами договір не передбачає права банку самостійно списувати відсотки за користування кредитними коштами за рахунок овердрафту.
Водночас позивач, нарахувавши відповідачу проценти за користування кредитними коштами, не обліковував ці проценти на окремому рахунку, а здійснював переведення цих процентів у тіло кредиту шляхом їх погашення новими кредитними коштами, для чого збільшував кредитний ліміт (овердрафт). На вказане також звернув увагу суд першої інстанції.
У такий спосіб позивач за час дії кредитного договору нарахував відповідачу 28443,24 грн процентів та здійснив їх погашення за рахунок виданого кредиту. У такий спосіб збільшилася заборгованість за основною сумою (тілом) кредиту на суму 28443,24 грн.
Тобто заборгованість по тілу кредиту збільшувалася не за рахунок того, що відповідач використовував кредитні кошти на споживчі потреби, а за рахунок того, що позивач, збільшуючи кредитний ліміт, погашав прострочені проценти цими новими кредитними коштами. Ці кредитні кошти позивач обліковував як виданий відповідачу кредит, який відразу списувався позивачем на погашення прострочених процентів.
Отже, погасивши прострочені проценти новими кредитними коштами, фактично відбувалося нарахування процентів на прострочені проценти.
Крім того, наведений розрахунок не дає змоги визначити, яка частина коштів була спрямована на сплату відсотків, а яка — на погашення основної суми кредиту.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 28 443,24 грн.
Судом першої інстанції також обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 6 351,76 грн.
Так, згідно з пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, з урахуванням того, що банк нарахував пеню та заборгованість за порушення грошового зобов`язання в період з 02 липня 2025 року по 08 вересня 2025 року, позичальник ОСОБА_1 звільняється від такої відповідальності на підставі пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
Таким чином, висновки суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції апеляційним судом залишено без змін, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 374, 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення, а рішення Городенківського районного суду від 23 січня 2026 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий        В.А. Девляшевський
Судді:         В.М. Луганська
Є.Є. Мальцева

Повне судове рішення складено 02 квітня 2026 року.