Справа № 465/2120/14-ц 
Провадження 2/465/941/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
10.04.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді - Мартьянової С.М.
при секретарі судового засідання – Штокало С.-М. Р. 
за участю: 
представника позивача - Лагошина М.Ю., Снігура Я.Е. 
представника відповідача - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Лагна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття,

В С Т А Н О В И В:

ПП «Лагна» звернулося до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття, в якому просили суд стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 35788,00 грн., упущеної вигоди у розмірі 28000,00 грн., моральної шкоди в розмірі 8000,00 грн. витрат на проведення експертної оцінки у розмірі 1000,00 грн. та судові витрати. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, 27.08.2013 внаслідок проведення ремонтних робіт невідомими особами у квартирі АДРЕСА_1 було залите офісне приміщення Приватного підприємства «Лагна» по АДРЕСА_2 . Засновником та власником даного підприємства є ОСОБА_4 .
Без дозволу власника приміщення виведена каналізаційна труба діаметром 100мм. Факт залиття офісного приміщення АДРЕСА_3 підтверджується актом обстеження ЛКП «Львівський ліхтар» від 06.02.2014 та фотознімками. 
19.02.2013 на адресу власників квартири АДРЕСА_1 – ОСОБА_3 та ОСОБА_2 скеровано претензії з вимогою про відшкодування завданих збитків. 26.03.2014 вказані поштові відправлення повернуті за закінченням терміну зберігання. Одночасно встановлено, що власники згаданої квартири намагаються продати цю нерухомість або здати в оренду. 
26.03.2014 на адресу ЛКП «Львівський ліхтар» скеровано заяву про надання офіційної інформації про власників квартири АДРЕСА_1 . У відповіді на звернення позивача ЛКП «Львівський ліхтар» відмовлено йому у запитуваній інформації. 
18.03.2014 позивачем на адресу інспекції держархбудконтролю у Львівській області скеровано заяву про порушення будівельних конструкцій офісного приміщення №13 по вул. Київська, 16 в м. Львові, у якій він просив перевірити законність виконання власниками квартири АДРЕСА_4 ремонтних робіт 
18.03.2014 представника вищевказаної установи зробили обстеження офісного приміщення, обіцяли розглянути звернення та надати письмову відповідь.
У відповідності до договору №14008 від 27.03.2014, укладеного між позивачем та ТзОВ «ЛЮКСАР», останнє провело обстеження залитого приміщення та склала кошторис на ремонтно-відновлювані роботи в офісі по АДРЕСА_2 вартість яких становить 35788,00 грн. 
Одночасно, внаслідок залиття офісного приміщення приватному підприємству «Лагна» завдано збитків на суму 28000,00 грн., тому що укладений з ПП «МБ монтаж» Договір №1 оренди нежитлового приміщення від 15.08.2013 було скасовано 29.08.2013 у зв`язку з непридатністю приміщення до експлуатації та неможливістю його використання за призначенням. Скасуванням цього договору приватне підприємство «Лагна» втратило можливість отримання на протязі 8 місяців щомісячного доходу в розмірі 3500,00 грн. орендної плати. 
Крім того, дані обставини (залиття приміщення, скасування договору оренди) завдали підприємству моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 8000,00 грн., тому що це призвело до суттєвих ускладнень проведення господарської діяльності (нанесено шкоду діловій репутації керівництва підприємства, виведено з ладу комп`ютерне програмне забезпечення для успішного проведення переговорів та візуалізації предмету переговорів, неможливість використання офісного приміщення за його призначенням у зв`язку з знищенням частини меблів та переживання, душевний неспокій, знервованість керівництва підприємства). 
У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом. 
Ухвалою суду від 23.04.2014 відкрито провадження у справі. 
15.05.2014 від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення в яких остання зазначила, що в неї є сумніви щодо правовстановлюючих документів, копії яких додає позивач до справи, а також в долученому кошторисі включається до ремонтних робіт демонтаж каналізації, зняття керамічної плитки, прокладення електропроводки, заміна підлоги, дверей, вентиляційних грат, заміна підвісної стелі, заміна багет. Жодних доказів про пошкодження зазначених елементів позивач не дає. Крім того, доказів несення витрат за проведення експертної оцінки в сумі 1000,00 грн. позивачем не надано. Упущена вигода позивачем, також, недоведена. Зокрема, згідно договору №1 оренди нежитлового приміщення від 15.08.2013 позивач зобов`язався після закінчення будівництва та здавання в експлуатацію нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 передати в оренду нежитлове приміщення на першому поверсі зазначеної будівлі. З наведеного випливає, що позивач на момент укладення договору не був власником будинку, оскільки згідно ст. 331 ЦК України – право власності на новостворене нерухоме майно) житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо паво власності на нерухома майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації. право власності виникає з моменту державної реєстрації. Позивач не долучив до справи доказів завершення будівництва, здачі в експлуатації та оформлення права власності на будинок, який хотів здати в оренду. При цьому, за договором оренди передбачалось передача в оренду приміщення в будинку, який будується, відповідно не є власність позивача, в той час як позивач зазначає, що залите офісне приміщення належить йому на прав власності з 2000 року. Відповідно відмова орендаря від зазначеного договору жодним чином не пов`язана з залиттям, оскільки мова іде про інше майно. 
Згідно листа ПП «МБ монтаж» від 29.08.2013, останнє відмовилось від оренди у зв`язку з неготовністю приміщення, яке згідно умов договору мало бути добудованим ще дол. моменту залиття, що сторони визначили в договорі 15.08.2013. Таким чином, оренда не відбулась з вини самого позивача, оскільки він вчасно не завершив будівельних робіт. Отже, позивач не отримав дохід з власної вини та недбалості, що не підлягає відшкодуванню. 
При цьому, позивач знаючи про залиття в серпні 2013 року, тільки з лютого 2014 року почав пред`являти претензії та збирати документи для звернення в суд. Докази понесення позивачем моральної шкоди, також, не надані.
15.07.2024 позивачем надано клопотанняч, ке фактично є заявою про збільшення позовних вимог, а саме він просив стягнути з урахуванням індексу інфляції 78827,70 грн. 
24.07.2014 від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшли заперечення в яких вона посилалась на наступні обставини.
Так, позивач жодним чином не доводить належності відповідачам квартири АДРЕСА_1 , розташування зазначеної квартири над його офісним приміщенням та факту залиття офісного приміщення. З долученого до справи акту ЛКП «Львівський ліхтар» 06.02.2014 не випливає факту залиття належного позивачу офісного приміщення, при цьому такий акт при обстеженні квартири АДРЕСА_3 , належність позивачу якої недоведена. Доказів упущеної вигоди позивач не надає. 
Крім того, позивач зазначає про виявлення слідів залиття на стелі та стінах та обґрунтовує розмір шкоди кошторисом, який складено щодо демонтажу каналізації, зняття керамічної плитки, прокладення електропроводки, заміни підлоги, дверей, вентиляційних грат, заміни підвісної стелі, заміни багет. Жодних доказів про пошкодження зазначених елементів позивач не дає.
Позивач не доводить поширення відповідачами проти нього жодних неправдивих, неточних або неповних відомостей, що виключає заподіяння йому моральної шкоди. 
Доказів понесення витрат за проведення експертної оцінки у розмірі 1000,00 грн. позивачем не надано. Отже, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. 
12.09.2014 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме він просив суд стягнути з урахуванням індексу інфляції 79776,15 грн. 
Ухвалою суду від 03.10.2014 призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського інституту судових експертиз та права, експертів попереджено про кримінальну відповідальність. У розпорядження експертів направлено матеріали справи. Витрати за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 . Провадження по справі зупинено. 
Ухвалою суду від 17.06.2015 провадження по справі відновлено. 
02.07.2015 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. а саме він просив суд стягнути з відповідачів з урахуванням індексу інфляції 123646,65 грн. 
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03.03.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ПП «Лагна» 35788 грн. заподіяної матеріальної шкоди, 19755,2 грн. інфляційних та 378,7 сплаченого судового збору, 1000 грн. за виготовлення кошторису на виконання робіт, а всього 56921 грн. 90 коп. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Пошкоджені двері – 2 шт., паркетну та дерев`яну підлогу, які підлягають заміні передано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.07.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 03.03.2016 залишено без змін. 
Згідно постанови Верховного Суду першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.05.2018 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 03.03.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 23.11.2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
12.12.2018 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. 
18.03.2019 від представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона зазначила, що з позовними вимогами враховуючи заяву про збільшення позовних вимог відповідач не погоджується, вважає такі необґрунтованими, безпідставними та такими що не підлягають до задоволення посилаючись на наступні обставини. 
Так, основним доказом на який опирається позивач при обґрунтування своїх вимог є акт ЛКП «Львівський ліхтар» від 06.02.2014 проте такий акт не можна вважати доказом у даній справі, оскільки він складений більше ніж через п`ять місяців з моменту протікання каналізаційної труби в приміщенні позивача, а не станом на момент події, це викликає сумнів чи відбулось таке залиття та в разі, якщо таке мало місце, чи дійсно це відбулося 27.03.2013. Також цей акт не складено у відповідності до вимог. 
Про несправність водостічної каналізаційної труби чи залиття ПП «Лагна» не повідомило в день затоплення, інші необхідні відомості, передбачені листом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 №12/20-11-1975не є повно відображені в акті від 06.02.2014 та акту 25.07.2014 про події, що мали місце 27.08.ю2013, та які слугують підставою для покладення юридичної відповідальності на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
В акті про обстеження залиття офісного приміщення вказано, що такий складено зі усних слів власника квартири АДРЕСА_3 про те, що мало місце залиття 27.08.2013 внаслідок незавершених робіт каналізаційної мережі квартир АДРЕСА_4 . Такий акт не може вважатися доказом, оскільки даний акт не несе жодної об`єктивної доказової інформації, складений односторонньо, без залучення відповідачів, інших осіб-очевидців події, таким не встановлено причини події, опису пошкоджень, обсягу завданої шкоди та винних осіб.
Отже, акт 27.08.2013 виконаний ЛКП «Львівський ліхтар» не несе жодного доказового значення, оскільки таким належно не знаходять підтвердження обставин точної дати та обсягу одержаних пошкоджень майна позивача, не встановлюється механізм завдання пошкодження, дії, що спричинили такі майнові втрати, та особу винуватців, відтак є абсолютно відсутній причинний зв`язок між діями та заподіяною позивачу шкодою.
Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що з його слів, 27.08.2013 під час проведення ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1 мало місце залиття належного позивачу, на праві власності, офісне приміщення на АДРЕСА_2 .
На підтвердження вказаних обставин позивачем додано на підтвердження факту завдання його майну пошкоджень фото, як речовий доказ. Проте, зазначене фото невідомого та ніким не встановленого походження.
З матеріалів справи не вбачається очевидним та відповідно, підтвердженим джерело походження фотоматеріалів, дата фіксування таких, особа, місце, причинний зв?язок між подіями 27.08.13 - завдання пошкодження офісному приміщенню позивача, та виною відповідачів, що обґрунтовано викликає сумніви чи мало місце таке залиття взагалі та чи є відповідна вина.
Таким чином, зазначене фото здійснене невідомими особами не несе жодного доказового значення, оскільки таке мало б бути додане до відповідного акта одержаних пошкоджень здійснених балансоутримувачем - ЛКП «Львівський ліхтар» на предмет завдання пошкоджень майну позивача, підписаним спільно з позивачем, особою, яка ймовірно могла завдати пошкоджень.
Про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та шкодою, яка завдана ПП «Лагна» 27.08.13 також вказують інші докази.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07.07.2016 призначено судову будівельно-технічну експертизу в цивільній справі №465/2120/14 за позовом ПП «Лагна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Так, судовим експертом встановлено, що в офісних приміщеннях по вул. Київська, 16/13 в м. Львові (ПП «Лагна»), виявлено ряд дефектів та недоліків, основними з яких є: - запах цвілі та сирості в усіх приміщеннях; - утворення значного конденсату на вікнах; - темний наліт на стінах стелі; - утворення грибка; - розсихання та руйнування дощатої підлоги; - потемніння опоряджувального шару, утворення плям та здуття, часткове осипання цементно-піщаного розчину штукатурки в рівні з підлогою; - утворення іржі на каналізаційному стояку; - відсутність мощення в місці розташування офісних приміщень; - зволоження, потемніння, відшарування, здуття та лущення фарбувального шару зовнішнього опорядження. 
Висновком експерта №5890 від 27.02.2017 вказується також, що час виникнення пошкоджень встановити не надається обґрунтовано можливим з огляду на те, що в наданих на дослідження матеріалах справи, інформація про причини затоплення та дату звернення відсутня, а дата можливого залиття (27.08.2013), що вказана в актах від 06.02.2014 та від 05.07.2014, вказана та записана зі слів власника, встановити час виникнення пошкоджень не надається можливим. 
Як зазначає експерт, враховуючи, що причиною утворення решти пошкоджень, що наявні в офісних приміщеннях не є прояв дії рідини (залиття), вартість відновлюваного ремонту в нежитлових офісних приміщеннях позивача, визначається як вартість відновлюваних робіт по влаштуванню нового каналізаційного стояка із заміною старого (з врахуванням можливого залиття, внаслідок проведення ремонтно-будівельних робіт в приміщеннях 1 поверху) Вартість відновлюваного ремонту в нежитлових приміщеннях по АДРЕСА_2 (власником якого є ПП «Лагна») з врахуванням можливого залиття становить 1439 грн. 00 коп. 
Отже, ані матеріалами справи, ані висновком експерта №5680 від 27.02.2017 не встановлено причинного зв`язку між невстановленими діями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та пошкодженнями, одержаними нежитловим приміщенням, що перебуває в приватній власності ПП «Лагна», натомість встановлена вартість відновлюваного ремонту в нежитлових офісних приміщеннях позивача, та визначається як вартість відновлюваних робіт по влаштуванню нового каналізаційного стояка із заміною старого (з врахуванням можливого залиття, внаслідок проведення ремонтно-будівельних робіт в приміщеннях 1-го поверху) вартістю 1439 грн. 00 коп. 
У зв`язку з викладеним вище просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Ухвалою суду від 10.10.2019 цивільну справу за позовом ПП «Лагна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди прийнято до провадження судді Мартьянової С.М. та призначено судове засідання. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального провадження. 
01.09.2022 від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. 
27.10.2022 від представника позивача – Лагошина М.Ю. надійшли письмові пояснення, в яких він зазначає, що він є власником ПП «Лагна», якому належить приміщення квартири АДРЕСА_3 . Приміщення офісу, який знаходиться в кв. АДРЕСА_3 , розташоване у напівпідвальному приміщенні будинку.
Над приміщенням кв. АДРЕСА_5 , де розташоване ПП «Лагна», знаходиться кв. АДРЕСА_1 .
З початку серпня 2013 ОСОБА_4 перебував у відпустці, тому не відвідував приміщення офісу ПП «Лагна», за згаданою вище адресою.
27.08.2013 ОСОБА_4 прийшов до офісу ПП «Лагна», після відпустки і зауважив, що приміщення офісу дуже активно заливається водою з вище розташованої квартири, а у стелі, в одної з кімнат, розбите перекриття, та з квартири, що над офісом, виведена у його приміщення каналізаційна труба. На момент його перебування в офісі, вода продовжувала заливати приміщення.
ОСОБА_4 відразу піднявся у квартиру АДРЕСА_4 будинку для інформування власників або користувачів про залиття його приміщення та повідомити про заподіяні збитки. Однак, приміщення кв. АДРЕСА_4 було закрите (двері з під`їзду будинку зачинені), а з фасаду будинку по АДРЕСА_6 , нововлаштовані двері ролокасетними жалюзі. Після ОСОБА_4 звернувся відразу в ЛКП «Львівський ліхтар», розташований по вул. Коновальця у м. Львові і повідомив майстра ЛКП «Львівський ліхтар» ОСОБА_6 про залиття квартири АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 зв`язалась по телефону з невідомими особами(напевно це були майстри, що проводили ремонт у квартирі АДРЕСА_4 ) та ті ій повідомили, що зараз прийдуть на АДРЕСА_6 . ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_4 , що власники квартири АДРЕСА_4 є нормальні люди, які йому добровільно відшкодують заподіяні збитки, тому не має необхідності виходити їй на місце для складання акту та фінансових результатів залиття. Після розмови з ОСОБА_6 . ОСОБА_4 , повернувся до на вул. Київська, куди під`їхали троє хлопців у робочому одязі. Один з них почав комусь дзвонити та з`ясовувати де взяти ключі від квартири АДРЕСА_4 , але не знайшовши ключів відкрили ломиком жалюзі ролокасети. Двоє з них у зроблений отвір пролізли у приміщення квартири АДРЕСА_1 та перекрили воду, яка витікала з пошкодженого змішувача і заливала приміщення офісу ПП «Лагна». Про те, що тріснув корпус змішувача, ОСОБА_4 , стало відомо від хлопців, які вилізли з квартири після перекривання подачі води. Після цього, я повідомив майстра ОСОБА_6 , і вона ще раз запевнила, що господарі квартири АДРЕСА_4 є порядними людьми і добровільно відшкодують завдані збитки. Через декілька днів з`явився представник від господарів на ім`я ОСОБА_7 , який оглянув приміщення офісу ПП «Лагна», визначився з об`ємами робіт і запевнив ОСОБА_4 , що після підсихання стін які дуже сильно набрали вологу, його майстри все приведуть до порядку. З такою пропозицією пана ОСОБА_7 позивач погодився, про те через декілька місяців він почав уникати ОСОБА_4 та відмовився проводити ремонтні роботи. Після ОСОБА_4 неодноразово звертався до ЛКП, щоб ними був складений акт про залиття, який вони не склали у день його звернення, та зафіксувати результати залиття, оскільки ОСОБА_4 мав намір звернутися до судового захисту. У працівників ЛКП він намагався з`ясувати власника квартири АДРЕСА_4 , так як його претензії мали бути адресовані конкретній особі. На його усні звернення, необхідну інформацію від представників ЛКП він не отримав, тому вимушений був звертатися до різних установ з письмовими запитами. Лише у лютому 2014 року з приводу залиття кв. АДРЕСА_3 був складений акт працівниками ЛКП « Львівський ліхтар» та йому стали відомі анкетні дані власників квартири АДРЕСА_1 з якої відбулось залиття офісу ПП «Лагна». Після отримання вказаної інформацію ОСОБА_4 звернувся до суду. 
В судовому засіданні представника позивача ОСОБА_8 позовні вимоги, які виклеєні в останній редакції підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, зазначив, що факт залиття мав місце у 2014 році. Попереднім складом суду було проведено виїзне засідання та зафіксовані всі пошкодження. Працівник ЛКП Лапінська К. спонукала ОСОБА_4 не складати акт про залиття квартири. Акт не складався через те, що працівниця ЛКП Лапінська К. запевнила ОСОБА_4 , що власники квартири АДРЕСА_4 все відшкодують. Після дзвінка приїхали будівельники відкрили двері і перекрили воду. 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, з урахування заяви про збільшення позовних вимог, у повному обсязі та просив суд її задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача  ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила суд відмовити у їх задоволенні, оскільки відсутній причино-наслідковий зв`язок та встановлення вини відповідачів. Крім того акт про залиття складений через п`ять місяців, та не відповідає формі, був складний у відсутності власників квартири АДРЕСА_4 . Крім того, в експертному висновку зазначено, зокрема, що приміщення позивача перебуває в досить вологому стані та зазначені основні причини цього. Від виклику свідка ОСОБА_9 відмовилась. 
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 
Суд вислухавши пояснення представників сторін, допитавши експерта ОСОБА_10 , дослідивши матеріали справи, та наявні в ній докази в їх сукупності та кожен доказ окремо дійшов наступного висновку. 
В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_3 переведена у нежитловий фонд та належить на праві приватної власності ПП «Лагна» на підставі договору купівлі-продажу нежитлового напівпідвального приміщення від 05 липня 2000 року.
Квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності по 1/2 частці належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 27 серпня 2012 року.
З акту КП «Львівський ліхтар» від 06 лютого 2014 року убачається, що в результаті обстеження квартири АДРЕСА_3 виявлено сліди залиття на стелі та стінах приміщень, приблизна площа залиття становить 21 кв.м. Зі слів власника, залиття відбулося 27 серпня 2013 року внаслідок незавершених ремонтних робіт каналізаційної мережі у вище розташованій квартирі АДРЕСА_4 .
З акту КП «Львівський ліхтар» від 25 липня 2014 року убачається, що в результаті обстеження виявлено сліди залиття на стелі та стінах приміщень під індексом 13-1 площею 9,6 м.кв., під індексом 13-2 площею 1,3 м.кв., під індексом 13-3 площею 3,5 м.кв. Приблизна площа залиття становить 21 м. кв. Залиття відбулося 27.08.2013 внаслідок незавершених ремонтних робіт каналізаційної мережі у вище розташованій квартирі АДРЕСА_4 .
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).
25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Проте, акт обстеження від 06 лютого 2014 року зазначеним Правилам не відповідає, оскільки він не містить відомостей щодо характеру залиття та його причини, не зазначено осіб, які допустили таке залиття, а також інші необхідні відомості, які слід зазначити при складанні такого виду документа, відсутній висновок про встановлення вини особи. Крім того, він був складений більше, ніж через п`ять місяців з моменту можливого залиття приміщення, належного ПП «Лагна», та складений зі слів ОСОБА_4 . 
Акт який складений 25 липня 2014 року, також не відповідає зазначеним Правилам, оскільки в ньому не зазначено осіб, які допустили таке залиття, відсутній висновок про встановлення вини особи. 
Окрім того, з даних актів не можливо встановити чи складались вони в присутності відповідачів, оскільки підпису останніх вони не містять.
У постанові від 19.02.2020 у справі № 369/8038/17 Верховний Суд зазначив, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, а тому не може ґрунтуватися на інших документах.
В Постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року по справі №344/11147/17 провадження № 61-19222св19 Верховний Суд вказав, що акт від 08 липня 2017 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, відсутній висновок про встановлення вини особи, яка вчинила залиття та інші необхідні для такого документа реквізити, а тому обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про те, що цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.
У своїх постановах Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі № 640/8205/17 (провадження № 61-3662св19), від 01.08.2019 року у справі № 642/5831/16-ц (провадження № 61-21962св18), від 19.02.2020 року у справах № 201/658/16-ц (провадження № 61-40389св18), № 369/8038/17 (провадження № 61-1857св19), неодноразово висвітлював свою думку щодо обов`язкової присутності зацікавлених осіб від потерпілої та винної сторони при складенні акту.
З висновку судової будівельно-технічної експертизи №5890 від 27 лютого 2017 року вбачається, що в офісному приміщенні по вул. Київська, 16/13 у м. Львові виявлено ряд дефектів та недоліків, основними з яких є: запах цвілі та сирості в усіх приміщеннях; утворення значного конденсату на вікнах; темний наліт на стінах та стелі; грибоподібні утворення; розсихання та руйнування дощатої підлоги; потемніння опоряджувального шару; утворення плям та здуття, часткове осипання цементно-піщаного розчину штукатурки в рівні з підлогою; утворення іржі на каналізаційному стояку; відсутність мощення в межах огороджуючих стін офісного приміщення; зволоження, потемніння, відшарування, здуття та лущення фарбувального шару зовнішнього опорядження. 
Причиною виникнення даних пошкоджень є: недостатньо ефективна природна (примусова) вентиляція, надмірна герметичність та порушення теплового балансу приміщень; промерзання зовнішніх стін внаслідок їх зволоження; неякісні (відсутня) гідроізоляція фундаментів та відсутність мощення в межах огороджуючих стін офісних приміщень; можливе залиття. Встановити час виникнення пошкоджень не надається можливим. Вартість відновлюваного ремонту в нежитлових офісних приміщеннях по АДРЕСА_2 , з врахуванням можливого залиття, станом на час проведення експертизи становить 1439,00 грн. 
В дослідницькій частині висновку, крім іншого, зазначено, що основною причиною появи цвілі в приміщеннях по АДРЕСА_2 , є зайва вологість, що утворюється не тільки в приміщеннях, але і в будівельних матеріалах, що обумовлено помилками, допущеними в процесі укладання або пошкодження ізоляції горизонтальних і вертикальних фундаментів Крім того, причиною вологості можуть бути несправності в системах вентиляції. Друга причина виникнення грибоподібних утворень - промерзання стін.
Також зазначено, що для встановлення часу виникнення пошкоджень в офісних приміщеннях, необхідно мати дефектні акти, довідки відповідних служб із зазначенням причин звернення власників тощо. Враховуючи, що в наданих на дослідження матеріалах справи, така інформація відсутня, а дата можливого залиття (27 серпня 2013 року), що вказана в актах від 06 лютого 2014 року та від 25 липня 2014 року записана зі слів власника, встановити час виникнення пошкоджень не надається можливим.
Під час проведення огляду офісних приміщень судовим експертом не виявлено слідів зволоження стелі (неопоряджених гіпсокартонних листів) в місці проходження каналізаційного стояка в приміщенні під літ. 13-3, а наявні дефекти стін в даному приміщенні не є характерними для прояву рідини (залиття). Натомість, каналізаційний стояк має ознаки корозії та покриття іржею. Також, під час проведення огляду не виявлено замокання (плям темного кольору) перекриття та стелі в місці влаштування пластикової труби в приміщення під літ. 13-4 та брудних потьоків по поверхнях стін зверху-вниз. Також, в даних приміщеннях не має специфічного запаху, натомість був присутній запах цвілі та сирості. 
В ході допиту експерта ОСОБА_10 в судовому засіданні 31.03.2026 року останнім пояснено, що ним було складено висновок у лютому 2017 року, висновок підтримує та він складений відповідно до вимог чинного законодавства. Експертом проводився огляд приміщення як зверху так і знизу. Причину стану приміщення описані у висновку. 
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Статтею 1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Враховуючи викладене, матеріалами справи не підтверджено протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідачів та збитками і вини. 
До наявних в матеріалах актів складених ЛКП «Львівський ліхтар» від 06.02.2014 та 25.07.2014 суд ставиться критично, оскільки вони складені з порушенням та не відповідають вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207. 
Крім того, дослідницька та заключна частина висновку №5890 від 27.02.2017 не містить беззаперечних тверджень того, що майнову шкоду ПП «Лагна» завдано саме внаслідок залиття належного ОСОБА_4 приміщення з вини відповідачів.
Також у вищевказаному висновку відсутні відомості щодо протиправності дій та причинно-наслідковий зв`язок між залиттям і діями відповідачів. 
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1, ч.6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).
Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази вини відповідачів, а також, що саме внаслідок неправомірних дій останніх відбулось залиття нежитлового приміщення, а тому у задоволенні позовних вимог ПП «Лагна» щодо стягнення матеріальної шкоди внаслідок залиття нежитлового приміщення слід відмовити.
Позивач, також, просив суд стягнути з відповідачів упущену вигоду та моральну шкоду.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
ому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.
Крім того, позивачу слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц та постановах Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 910/12204/17, від 16 червня 2021 року у справі № 910/14341/18).
При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не були абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій. Такий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 13 січня 2021 року в справі № 925/1525/19.
Стаття 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Для відшкодування моральної шкоди, в силу наведених норм, необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього або приниження честі та гідності позивача. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди та упущеної вигоди, оскільки вину відповідачів не доведено, а тому правові підстави для відшкодування моральної шкоди та упущеної вимоги відсутні.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, а також те, що позивачеві було відмовлено у задоволенні його позовних вимог, судові витрати залишаються за ним. 
Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.12,81,141,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Лагна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття – відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування сторін та учасників справи: 
Позивач: Приватне підприємство «Лагна», ЄДРПОУ 25229175, місцезнаходження за адресою: м. Львів, вул. Київська, б. 16, оф.13
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 .
Відповідач: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_8 . 
Повний текст рішення складено 20.04.2026. 

Суддя Мартьянова С.М.