ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" лютого 2026 р. справа № 300/6255/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Адвокат Дзундза Ю.Р., в інтересах ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування «щомісячної додаткової грошової винагороди» при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2017 рік за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2017 рік з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 : грошової допомоги на оздоровлення за 2017, 2018, 2019, 2020 рік; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та щорічної основної відпустки; за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 : грошової допомоги на оздоровлення за 2017, 2018, 2019, 2020 рік; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та щорічної основної відпустки; з урахуванням «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року по справі №440/8322/22 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 у період з 28.04.2017 по 27.04.2020 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та у військовій частині НОМЕР_2 , яка знаходилася у прямому підпорядкуванні та повному фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 . Наказом від 27.04.2020 №239 позивача було звільнено, виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення. Проте, як стало відомо позивачу, відповідач при обрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2017 рік протиправно не враховував щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення, а за 2018, 2019, 2020 рік – індексацію грошового забезпечення. Крім того, позивач вважає, що при обрахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та щорічної основної відпустки, - протиправно не врахувано індексацію грошового забезпечення. При цьому, виплату індексації грошового забезпечення відповідач проводив не в повному обсязі та рішеннями Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 по справі №440/8322/22 поновлено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення в повному обсязі. Виплату належної позивачу індексації грошового забезпечення в повному обсязі було здійснено 12.08.2025, проте перерахунок спірних виплат здійснено не було. Таким чином, вищезазначені дії відповідача, на думку представника позивача, призвели до того, що ОСОБА_1 в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2017, 2018, 2019, 2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, а також грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки та щорічної основної відпустки.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
23.09.2025 на адресу суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому викладено заперечення щодо задоволення позовних вимог. Зазначено, що станом на 2017 рік Міністром оборони України було визначено, що така складова щомісячного додаткового грошового забезпечення як винагороди не входять в розрахунок розміру грошової допомоги для оздоровлення, у тому числі, в такий розрахунок не входить «щомісячна додаткова грошова винагорода» згідно постанови КМУ №889. Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку та доплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2017, 2018, 2019, 2020 рік; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та щорічної основної відпустки; з урахуванням індексації грошового забезпечення, то представник Військової частини НОМЕР_1 зазначає, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України №13700/з від 08.08.2017 та №78/0/66-17 від 08.08.2017 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає, тому військова частина НОМЕР_1 не має законних підстав для здійснення перерахунку індексації грошового забезпечення. Окрім цього, наголошено, що в частині позовних вимог за період після 22.03.2018 належним відповідачем є Військова частина НОМЕР_2 , оскільки ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 28.04.2017 по 22.03.2018. При цьому, 22.03.2018 виключено солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення; солдат ОСОБА_1 вибув до нового місця служби – військову частину НОМЕР_2 . Водночас, представник відповідача зауважив, що хоча військова частина НОМЕР_2 і перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , проте вона має своє найменування, місцезнаходження, відділення персоналу, стройову частину, фінансову службу. Військовій частині НОМЕР_2 присвоєно ідентифікаційний код НОМЕР_3 (а.с. 16-22).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 залучено до участі в адміністративній справі №300/6255/25 відповідача – Військову частину НОМЕР_2 (а.с. 32-34).
29.12.2025 від Військової частини НОМЕР_2 також надійшов відзив на позовну заяву, у якому викладено заперечення щодо задоволення позовних вимог. Зокрема, зазначено, що Військова частина НОМЕР_2 не вчиняла жодної протиправної бездіяльності, оскільки діяла в межах доведених повноважень та інструкцій вищих органів МОУ та Кабінету Міністрів України і не мала право самостійно здійснювати будь-які нарахування індексації, перерахунки і доплати різного роду. Окрім цього, представник відповідача навів суперечливі за своєю суттю доводи в частині нарахування грошового забезпечення позивача. Так, спочатку по змісту відзиву відповідач вказує на те, що в частині вимог після 23.03.2018 належним відповідачем, який би мав здійснювати нарахування грошового забезпечення, є Військова частина НОМЕР_2 . Проте, надалі відповідач зазначає, що Військова частина НОМЕР_2 не єрозпорядником коштів та перебуває на всіх видах забезпечення (в тому числі і фінансовому) у Військовій частині НОМЕР_1 . По суті предмета спору представник відповідача зазначив, що щомісячна додаткова винагорода не є обов`язковою виплатою постійного характеру та не входить до складу місячного грошового забезпечення для розрахунку разових виплат. Щодо необхідності включення індексації при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2017, 2018, 2019, 2020 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та щорічної основної відпустки, то наголошено, що індексація має компенсаційний характер і не виплатою постійного характеру у розумінні ст. 9 Закону №2011-ХІІ, відтак не підлягає включенню до бази для перерахунку спірних виплат.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановив наступне.
Судом з долучених до матеріалів справи матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 28.04.2017 по 22.03.2018, що підтверджується витягами із наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 28.04.2017 №98 (а.с. 28), наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.03.2018 №83 (а.с. 29), від 31.03.2018 №92 (а.с. 30).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.04.2020 №239 військовослужбовця військової служби за контрактом в Збройних Силах України, старшого солдата ОСОБА_1 , діловода тилу військової частини НОМЕР_2 , звільненого з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 11.04.2020 №16-РС за п.п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 27.04.2020 виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення (зв. ст. а.с.7-а.с.8). У вказаному наказі зазначено про необхідність виплати позивачу:
грошової компенсації за 8 діб невикористаної щорічної основної відпустки;
грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки за участь в антитерористичній операції та операції об`єднаних сил як учаснику бойових дій за період з 23.08.2017 по 26.04.2020, в кількості 56 діб;
грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 по справі №440/8322/22 позов ОСОБА_1 задоволено та, серед іншого;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.04.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) відповідно до абзацу четвертого пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», з урахуванням проведених виплат;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 22.03.2018 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 23.03.2018 по 27.04.2020 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату перерахованої Військовою частиною НОМЕР_2 індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 23.03.2018 по 27.04.2020 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
При цьому, виплату належної позивачу індексації грошового забезпечення в повному обсязі на виконання рішення суду здійснено 12.08.2025 (зв. ст. а.с. 8), проте перерахунок спірних виплат (грошової допомоги на оздоровлення за 2017, 2018, 2019, 2020 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та щорічної основної відпустки) здійснено не було. Крім того, при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2017 рік відповідачем 1 не враховано щомісячної додаткової грошової винагороди.
Таким чином, вищезазначені дії відповідача, на думку представника позивача, призвели до того, що ОСОБА_1 в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2017, 2018, 2019, 2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, а також грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки та щорічної основної відпустки.
Вважаючи вищенаведене протиправною бездіяльністю Військової частини НОМЕР_1 , представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між Державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII.
Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі – Закон №2011-XII).
Згідно з приписами ч. ч. 2, 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, наведений перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших, утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
У рік звільнення, зазначених в абзацах першому та другому цього пункту, військовослужбовців зі служби, у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки, їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» (пункт 14 статті 10-1 Закону №2011-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова №704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 2 Постанови №704, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством оборони (п. 3 Постанови №704).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджено наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі – Порядок №260).
Відповідно до положень пункту 2 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
За п. 16 розділу І Порядку №260, виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
Згідно з п. 6 розділу ХХХІ Порядку №260, розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Згідно підпункту 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі – постанова №889) військовослужбовцям Збройних Сил установлено щомісячну додаткову грошову винагороду у відповідних розмірах. 
Зі змісту постанови №889 слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.
Віднесення зазначеної винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення також підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.
Суд вважає, що підпункт 6 розділу ХХХІ Порядку №260, не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації.
Навпаки, за приписами указаної норми, до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. 
Тож, ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою №889 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, суд дійшов висновку, що вказана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється, зокрема грошова допомога на оздоровлення.
Така позиція суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 23.09.2024 у справі №240/32125/23, а також у постановах від 20.08.2024 у справі №420/693/23, від 10.04.2025 у справі № 380/10576/23 та від 24.04.2025 у справі №460/2217/23.
Щодо позовних вимог в частині перерахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2017, 2018, 2019, 2020 рік; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та щорічної основної відпустки з урахуванням індексації грошового забезпечення, то суд зазначає таке.
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 по справі №440/8322/22 позивачу 12.08.2025 здійснено нарахування і виплату належної індексації грошового забезпечення (зв. ст. а.с. 8).
Проте, перерахунок спірних виплат (грошової допомоги на оздоровлення за 2017, 2018, 2019, 2020 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та щорічної основної відпустки) здійснено не було. При цьому, факт того, що індексація грошового забезпечення при нарахуванні позивачу спірних виплат не нараховувалася та не виплачувалася відповідачами не заперечується.
При цьому, пунктом 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до пунктів 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Абзацами першим та другим пункту 4 вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок виплати військовослужбовцям грошового забезпечення у межах спірного періоду було врегульовано наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 11.06.2008 №260 (далі – Інструкція №260) та Наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 № 260.
Пунктом 33.1 Інструкції №260 встановлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
На підставі п. 1 розділу ХХIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Пунктом 30.1 Інструкції № 260 визначено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за місцем штатної служби в разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулий рік) або без вибуття у відпустку (за їх заявою протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги (п. 30.2 Інструкції № 260).
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається, виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п. 30.3 Інструкції № 260).
Відповідно до п. 1 розділу ХХІІІ Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги (п. 2 розділу ХХІІІ Порядку №260).
Верховним Судом у постановах від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 11.12.2019 у справі №638/5794/17, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 21.12.2021 у справі №820/3423/18 викладена правова позиція, відповідно до якої індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснюється, зокрема, обрахунок грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки тощо.
Таким чином, суд висновує про наявність правових підстав для включення індексації грошового забезпечення до місячного грошового забезпечення для обрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та щорічної основної відпустки.
У питанні визначення належного відповідача суд враховує, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 28.04.2017 по 22.03.2018, а тому за вказаний період здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача має саме військовій частині НОМЕР_1 .
Стосовно періоду після 22.03.2018, то судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23.03.2018 по 27.04.2020 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 .
В той же час, суд з`ясував, що військова частині НОМЕР_2 перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 та, відповідно, виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 , в тому числі і за період з 23.03.2018 по 27.04.2020, здійснювала військова частина НОМЕР_1 .
З урахуванням викладеного, суд вважає, що саме військова частина НОМЕР_1 має здійснити нарахування і виплату спірних виплат і за період після 22.03.2018.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10). 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Розподіл судових витрат згідно із ст. 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ВИРІШИВ:
позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ; для листування: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ), Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2017 рік за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ) здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ; для листування: АДРЕСА_2 ) грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2017 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 : грошової допомоги на оздоровлення за 2017, 2018, 2019, 2020 рік; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та щорічної основної відпустки; за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ) здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ; для листування: АДРЕСА_2 ): грошової допомоги на оздоровлення за 2017, 2018, 2019, 2020 рік; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та щорічної основної відпустки; з урахуванням «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року по справі №440/8322/22 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців». 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Представнику позивача та Військовій частині НОМЕР_1 рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя  /підпис/  Кафарський В.В.