ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 688/2985/25
Провадження № 22-ц/820/380/26

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., П`єнти І.В.,
секретар судового засідання Дубова М.В.,
з участю представника позивача адвоката Муравської О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року, суддя Цідик А.Ю., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В червні 2025 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №75972394 від 25.07.2021 в розмірі 13216,94 грн.; за кредитним договором №5154027 від 25.07.2021 в розмірі 59964 грн.; за кредитним договором №101308837 від 02.08.2021 в розмірі 21976,63 грн.
В обґрунтування позову вказало на те, що 02.08.2021 ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №101308837.
25.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5154027.
25.07.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №75972394.
За загальними умовами вказаних кредитних договорів позичальник ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами.
29.11.2021 було укладено договір №29-11-102, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5154027.
10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5154027.
17.01.2022 було укладено договір №17-01/2022-54, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101308837.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, згідно з яким ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101308837.
22.02.2022 було укладено договір №22/02/2022, згідно з яким ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75972394.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75972394.
Таким чином, за вказаними договорами до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 по вищевказаних кредитних договорах.
Оскільки позичальник не виконав своїх зобов`язань, у ОСОБА_1 виникла заборгованості за кредитним договором №75972394 від 25.07.2021 в розмірі 13216,94 грн., яка складається з 4000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 9216,99 грн. - проценти, 0,65 грн. - 3% річних; за кредитним договором №5154027 від 25.07.2021 в розмірі 59964 грн., що складається з 7200 грн. - тіло кредиту, 51244 грн. - проценти, 1520 грн. - комісія за надання кредиту; за кредитним договором №101308837 від 02.08.2021 в розмірі 21976,63 грн., що складається з 3969 грн. - тіло кредиту, 18007,63 грн. - проценти, а всього 95157,57 грн., які позивач просив стягнути з відповідача.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором №5154027 від 25.07.2021 у розмірі 59964 грн., яка складається з 7200 грн. - тіло кредиту, 51244 грн. - проценти, 1520 грн. - комісія за надання кредиту; за кредитним договором №101308837 від 02.08.2021 в розмірі 21976,63 грн., що складається з 3969 грн. - тіло кредиту, 18007,63 грн. - проценти; за кредитним договором №75972394 від 25.07.2021 в розмірі 6388,65 грн., що складається з 4000 грн. - тіло кредиту, 2388 грн. - проценти, 0,65 грн. - 3% річних, а всього 88329 (вісімдесят вісім тисяч триста двадцять дев`ять) грн. 28 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 2247,99 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на правничу допомогу.
Суд виходив з того, що боржник своїх зобов`язань за кредитними договорами належним чином не виконав. 
При цьому, відповідно до договору позики №75972394 від 25.07.2021, нараховування процентів після закінчення строку дії договору, який становив 30 днів, не передбачено, у зв`язку з чим стягненню підлягають проценти, нараховані виключно в межах строку кредитування. 
Щодо застосування наслідків спливу позовної давності суд вказав, що закінчення строку позовної давності за вимогами позивача припав на час дії карантину та воєнного стану, відтак він був продовжений на строк їх дії, тому пропущений не був.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову щодо стягнення процентів та комісії за договорами, №5154027 від 25.07.2021 та №101308837 від 02.08.2021 у тій частині, що нарахована поза межами строку кредитування та допустимих пролонгацій, відмовити, а також відмовити у стягненні процентів за ст. 625 ЦК України.
Відповідач вказав, що розмір стягнутих судом процентів є надмірним та несправедливим, не відповідає умовам договору, а саме, в частині їх нарахування після спливу строку кредитування. 
Позивачем нараховано проценти до дати звернення до суду з позовом у 2025 році. При цьому не враховано, що загальний період нарахування процентів не може бути необмеженим в часі. 
Матеріали справи не містять належних доказів пред`явлення вимоги, у зв`язку з чим нарахування процентів відповідно до ст. 625 ЦК України є необґрунтованим. 
Суд визнав допустимим нарахування процентів у розмірі 5% на день, не врахувавши, що таке нарахування призведе до дисбалансу прав і обов`язків сторін за договором.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вказало, що нарахування процентів та комісії відповідають умовам укладених договорів, відповідач тривалий час користувався наданими кредитами, однак заборгованості не платив. 
В судовому засіданні представник позивача заперечила проти апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідач в суд не з`явився, в письмовій заяві просив розгляд справи провести без його участі, підтримав обставини, викладені ним в апеляційній скарзі.
Перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, апеляційний суд в даній справі проводить перевірку законності та обґрунтованості рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача процентів, комісії за договорами №5154027 від 25.07.2021 та №101308837 від 02.08.2021, а також 3% річних а ст. 625 ЦК України, в решті судове рішення не переглядається. 
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Встановлено, що 02.08.2021 ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №101308837.
Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Кредитний договір підписано одноразовим ідентифікатором Z38695, 02.08.2021, який відповідач отримав на свій номер телефону НОМЕР_1 .
Відповідно до п.п. 1.1-1.7 договору кредит надано в сумі 4900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надано строком на 30 днів в національній валюті. Дата погашення кредиту - 01.09.2021. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка - 5%. Комісія за надання кредиту - 0 грн. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
Пунктом 2.3.1.2. (пролонгація на стандартних (базових) умовах) договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Згідно з п. 4.2. договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.
Кредитні кошти були надіслані на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_3 в сумі 4900 грн., що підтверджується копією квитанції від 02.08.2021, платіж 1723376090.
Згідно з розрахунком ТОВ «МІЛОАН», заборгованість за цим договором не погашена та станом на 30.11.2021 становить 14435,53 грн., що складається з 3969 грн. - тіло кредиту, 10466,53 грн. - проценти.
17.01.2022 було укладено договір №17-01/2022-54, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101308837.
Відповідно до п. 2.3 договору факторингу, з дати відступлення прав вимоги фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані клієнтом) за договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів фінансових послуг.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101308837.
Згідно з розрахунком заборгованості позивача, заборгованість за цим договором не погашена та станом на 19.06.2025 становить 21976,63 грн., що складається з 3969 грн. - тіло кредиту, 18007,63 грн. - проценти.
25.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5154027.
Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Кредитний договір підписано одноразовим ідентифікатором R47211, 25.07.2021, який відповідач отримав на свій номер телефону НОМЕР_1 .
Відповідно до п.п. 1.1-1.7 договору кредит надано в сумі 8000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надано строком на 30 днів в національній валюті. Дата погашення кредиту - 24.08.2021. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка - 5%. Комісія за надання кредиту - 1520 грн., 19% від суми кредиту та нараховується одноразово. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
Пунктом 2.3.1.2. (пролонгація на стандартних (базових) умовах) договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Згідно з п. 4.2. договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця.
Кредитні кошти були надіслані на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_3 в сумі 8000 грн., що підтверджується копією квитанції від 25.07.2021, платіж 1715749529.
Згідно з розрахунком ТОВ «МІЛОАН», заборгованість за цим договором не погашена та станом на 07.11.2021 становить 36924 грн., що складається з 7200 грн. - тіло кредиту, 28204 грн. - проценти, 1520 грн. - комісія за надання кредиту.
29.11.2021 було укладено договір №29-11-102, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5154027.
10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5154027.
Згідно з розрахунком позивача заборгованість за цим договором не погашена та станом на 19.06.2025 становить 59964 грн., що складається з 7200 грн. по тілу кредиту, 51244 грн. по процентах, 1520 грн. - комісія за надання кредиту.
25.07.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №75972394.
Договір підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором 6tLy5seeuA, що був надісланий на електронну адресу, яку надав відповідач.
Позикодавець на виконання умов договору позики №75972394 від 25.07.2021 передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_3 , номер платежу a3464f45-553a-4502-919f-3e97a2290045 від 25.07.2021. На підтвердження даної обставини позивачем також надано копію листа ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» №17/03/25-104 від 17.03.2025 та копію повідомлення ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000018904/ТНПП від 17.03.2025.
Відповідно до п. 5.2 договору позики №75972394, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі.
Згідно з п. 2 договору позики сума позики складає 4000 грн., строк кредиту - 30 днів, процентна ставка (базова) за день - 1,99%. Дата повернення позики - 24.08.2021.
Згідно з розрахунком ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» заборгованість за вказаним договором, яка станом на 22.02.2022 становила 13216,29 грн., що складається з 4000 грн. - тіло кредиту, 9216,29 грн. - проценти.
22.02.2022 було укладено договір №22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75972394.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75972394.
Згідно з розрахунком позивача заборгованість за цим договором не погашена та станом на 19.06.2025 становила 13216,94 грн., що складається з 4000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 9216,29 грн. - процентів, 0,65 грн. - 3% річних.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За положеннями ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувана електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).
Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена (ч.ч. 1, 3 ст. 641 ЦК України).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції (ст. 642 ЦК України).
Ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Ст. 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно - комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. 
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»).
У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит (ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»).
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування») (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі №204/224/21).
На виконання вимог, у тому числі п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» правління Національного банку України постановою від 08.06.2017, №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову правління Національного банку України від 10.05.2007, №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. 
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки і суми належних платежів.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2021 та 02.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори №№5154027, 101308837, зміст яких останнім не оспорено. 
Умовами вказаних кредитних договорів сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом, в тому числі у випадку його пролонгації згідно з п. 2.3.1.2., за змістом якого пролонгування за стандартною процентною ставкою 5% в день не може перевищувати 60 днів.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. 
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
За наведеного, слушними є доводи відповідача щодо неправомірного нарахування позивачем заборгованості поза межами пролонгації згідно з п. 2.3.1.2. кредитних договорів, укладених з ТОВ «МІЛОАН», який не може перевищувати 60 днів з нарахуванням 5% ставки в день.
Враховуючи, що розрахунки ТОВ «МІЛОАН» щодо заборгованості за кредитними договорами №5154027 та №101308837 відповідають умовам укладених договорів в частині нарахування процентів, колегія судів вважає обґрунтованим стягнення процентів саме у визначених у даних розрахунках розмірах.
В той же час, умови договору про сплату процентів за користування кредитами є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договорів про розміри процентної ставки погоджено за домовленістю сторін, договори було укладено в електронній формі, про його умови ОСОБА_1 був ознайомлений попередньо, а відтак вільно та свідомо погодився виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами, в тому числі у випадку пролонгування строку кредитування.
Разом з тим, аналіз змісту договорів, укладених з ТОВ «МІЛОАН» вказує на те, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, які надаються ОСОБА_1 та за які встановлено комісію, а тому положення договорів №5154027 від 25.07.2021 та №101308837 від 02.08.2021 про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту чи то продовження строку кредитування є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», відтак нарахована заборгованість за комісією стягненню не підлягає (постанова Верховного Суду від 09.10.2024 у справі №582/202/22).
ОСОБА_1 , відповідно до розрахунків заборгованості за кредитними договорами №5154027 від 25.07.2021 та №101308837 від 02.08.2021, сплатив комісію за пролонгацію кредиту на пільгових умовах 800 грн. та 931 грн. відповідно. Разом з тим, заборгованість по процентам за вказаними договорами у розмірах 28204 грн. та 10466,53 грн., відповідно не сплатив. Відтак, враховуючи зарахування сплати комісій за договорами в рахунок погашення процентів, заборгованість за процентами кредитними договорами №5154027 та №101308837 від 25.07.2021 становитиме 27404 грн. та 9535,53 грн., відповідно. Борг по сплаті основної суми кредиту (тіла) становитиме 7200 грн. та 3969 грн., відповідно, які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 25-26, 28-29).
Посилання відповідача на неправомірність нарахування 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України в розмірі 0,65 грн. згідно з кредитним договором, укладеним 25.07.2021 з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» є необґрунтованим, оскільки заборгованість за вказаним договором не погашена, відтак позивач при нарахуванні 3% річних за період з 22.02.2022 по 23.02.2022 діяв правомірно.
Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права в частині стягнення з відповідача процентів та комісії згідно з кредитними договорами, укладеними з ТОВ «МІЛОАН», внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими, рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами №5154027 та №101308837 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у відповідній частині.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що за наслідком перегляду справи судом апеляційної інстанції позов задоволено частково, на 57,27% (54497,18грн./95157,57 грн.*100%), з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає стягненню судовий збір в суді першої інстанції в розмірі 1387,30 грн. (2422,40грн.*57,27%) та витрати на правничу допомогу в розмірі 3436,20 грн. (6000грн.*57,27%).
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, на 47,80% (33832,75грн./70772,28 грн.*100%), з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 2171,07 грн. (4542грн.*47,80%).
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами №5154027 від 25 липня 2021 року та №101308837 від 02 серпня 2021 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитними договорами №5154027 від 25 липня 2021 року та №101308837 від 02 серпня 2021 року в розмірі 34604 грн. та 13504,53 грн., відповідно. 
В решті рішення суду залишити без змін.
За наслідком перегляду рішення суду здійснити новий розподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 1387,30 грн. витрат зі сплати судового збору в суді першої інстанції та 3436,20 грн. витрат на правничу допомогу.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 2171,07 грн. судових витрат зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 01 квітня 21026 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко 

І.В. П`єнта