П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4674/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк О.В. 
Суддя-доповідач - Гонтарук В. М. 

20 квітня 2026 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Білої Л.М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру МВС №6844 (ТСЦ МВС №6844) в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом до Територіального сервісного центру МВС №6844 (ТСЦ МВС №6844) в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.
05.01.2026 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
23 січня 2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив.
Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву та відповіді на відзив, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 , є пенсіонером МВС України, пенсію призначено ГУ ПФУ в Чернівецькій області 07.08.2019 року по втраті годувальника. На даний час позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як отримувач пенсії відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992.
15.09.2024 року позивач звернулась до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області із заявою про виготовлення та надання оновлених довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, розрахованих відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-XII із застосування пункту 4 Постанови № 704 станом на 05.03.2019, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 року та обов`язковим зазначенням додаткових видів грошового забезпечення та посадового окладу чоловіка ОСОБА_2 .
30.09.2024 року листом № 31/24-П-324-31724-2024 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області повідомлено позивача щодо відсутності підстав для виготовлення оновлених довідок з врахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розрахованих відповідно до вимог .статей 43 і 63 Закону № 2262-XII із застосування пункту 4 Постанови № 704 станом на 05.03.2019, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 року
Підставою для відмови у виготовленні оновлених довідок про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 року Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області зазначено те, що згідно п. 3 Порядку № 45 зазначені довідки видаються на осіб звільнених із служби в органах, у підрозділах, закладах та установах виконання покарань МВС, у державній виконавчій службі (Державному департаменті з питань виконання покарань), Державній пенітенціарній службі Мін`юсту) - Міністерством юстиції України.
При цьому, повивачеві роз`яснено, що для отримання довідки слід звернутись до закладів виконання покарань.
Листом від 28.05.2024 року Центрально - Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції повідомлено позивача про те, що у списках осіб, яким призначена пенсія з Державної кримінально - виконавчої служби України, наданих Пенсійним фондом України у Вінницькій, Хмельницькій та Чернівецькій областях, інформація щодо пенсійного забезпечення чоловіка позивача відсутня.
Також зазначено, що для отримання довідки стосовно перерахунку пенсії необхідно звернутись за останнім місцем проходження служби ОСОБА_2 . 
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистм своїх порушених прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до вимог ст.2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Варто зазначити, що відповідно до вимог статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Разом з тим, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Порядком проведення перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 передбачено, що після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики, Пенсійний фонд України повідомляє своїм головним управлінням про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списів осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, та надсилає відповідну інформацію уповноваженим органом.
Пунктом 3 зазначеного вище Порядку № 45 визначено, що довідки видаються на осіб, які звільненні із служби в органах, у підрозділах, закладах та установах виконання покарань МВС, у Державній кримінально - виконавчій службі (Державному департаменті з питань виконання покарань, державній пенітенціарній службі) Мін`юсті.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 у 1997 році звільнений зі служби СІЗО УМВС України в Чернівецькій області, що в свою чергу відноситься до закладів виконання покарань.
Відтак, з огляду на наведене очевидним є те, що видача довідки в даному випадку не належить до компетенції РСЦ ГСЦ МВС, а належить до повноважень закладів з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України. 
Статтею 46 КАС України визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.
Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.
Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Належність відповідача як суб`єкта владних повноважень визначається, перш за все, за нормами матеріального права виходячи із змісту спірних правовідносин. В свою ж чергу, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Верховний Суд неодноразово наводив висновки про те, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Відповідно до частини 3 статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач визначив при зверненні до суду відповідачем по даному позову Міністерство внутрішніх справ України, а в подальшому Регіональний сервісного центру ГСЦ МВС, хоча належним відповідачем в даному випадку імовірно є заклад з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, до якого власне вимоги не пред`являлись.
При цьому суд зауважує, що згідно листа Регіональний сервісного центру ГСЦ МВС повідомлено позивача про те, що видача довідок про розмір грошового забезпечення належить до компетенції закладів з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України.
Разом з тим, позивач не вчиняв дій спрямованих на звернення до таких закладів. Іншими словами, навіть і якби такий суб`єкт був залучений судом до розгляду цієї справи, зміст аргументів позивача за своєю суттю не створює спірних правовідносин з таким суб`єктом владних повноважень.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а зауважив, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в задоволенні позову до Регіонального сервісного центр ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях слід відмовити.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Моніч Б.С.