Справа № 147/2008/25
Провадження № 22-ц/801/627/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мудрак А. М.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року	Справа № 147/2008/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Шемети Т.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 30 грудня 2025 року, ухвалене суддею Мудрак А.М., повне рішення складено 05 січня 2026 року, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі – ТОВ «Фінпром Маркет») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за договором позики №1133834 в розмірі 8 589,25 грн, з яких: 2 550 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 039,25 грн – сума заборгованості за відсотками.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 укладено договір позики №1133834, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 550 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу) у порядку визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. 
Того ж дня позикодавець передав відповідачу грошові кошти в розмірі 2 550 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача.
Враховуючи умови договору позики та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 0,00 грн, заборгованість останнього за договором позики складає 8 589,25 грн, з яких: 2 550 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 039,25 грн – сума заборгованості за відсотками.
26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі - ТОВ «Фінансова компанія управління активами») уклали договір факторингу №2610, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1133834 від 05 травня 2021 року.
Крім того, 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1133834 від 05 травня 2021 року, на суму 8 639,40 грн.
Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 30 грудня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №1133834 від 05.05.2021 в розмірі 8589,25 грн (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 25 коп.), 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 00 коп.) сплаченого судового збору, а також 2000,0 0грн (дві тисячі гривень 00 коп.) витрат за надання правничої допомоги.
Не погодившись із вказаним рішенням,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за договором позики №1133834 від 05 травня 2021 року у загальному розмірі 8589,25 грн і судових витрат. Ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з неї заборгованість за договором позики у загальному розмірі 4072,35 грн.
У скарзі зазначає, що із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що кредитором здійснювалось нарахування відсотків протягом 173 днів, що є перевищенням допустимого строку для нарахування відсотків. Така позовна вимога є необґрунтованою та несправедливою у розумінні п. 5 ч. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» з огляду на те, що сторонами при укладенні договору про надання споживчого кредиту було погоджено розмір відсотків, який за домовленістю між сторонами не мав перевищувати суму 4072 гривень 35 копійок за весь період кредитування. 
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «Фінпром Маркет» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 05 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 дистанційно, в електронній формі, з використання інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом підписання накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Mh8L8mc79i, укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1133834 (а.с.9).
За умовами зазначеного договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути суму позики та сплатити плату від суми позики за весь час користування коштами позики в порядку і на умовах, що визначені договором позики (п.1 договору).
Відповідно до п.2 договору: сума позики 2550,00 грн, строк позики 30 днів, процентна ставка 1,99 % (фіксована). Дата надання позики 05 травня 2021 року.
Відповідно до п.4 (п.п.4.1-4.2) договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що «ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) йому зрозумілі». 
Під час підписання договору позики ОСОБА_1 була ознайомлена з Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 14-23).
Зокрема, розділом 6 Правил передбачено порядок нарахування, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів та порядок повернення позики. 
Пункт 6.5 Правил встановлено: у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною) починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. 
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок та умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Факт укладення договору позики ОСОБА_1 також підтверджено довідкою про ідентифікацію (а.с.10).
На виконання умов договору позики позикодавець 05 травня 2021 року перерахував на вказаний позичальником рахунок грошову позику на умовах договору в сумі 2550,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №c554a90f-fb7b-40cf-b354-2dfafe45009d на суму 2550,00 грн від 05 травня 2021 року та довідкою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вих.№25/09/25-10493 від 25 вересня 2025 року, а також довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» вих. №КД-000053523/ТНПП (а.с.11-13), виконавши належним чином взяті на себе договірні зобов`язання.
На виконання вимог ухвали суду від 12 листопада 2025 року від АТ «Універсал Банк» надійшла відповідь, зі змісту якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 . З виписки про рух коштів від 28 листопада 2025 року по картці № НОМЕР_1 за період з 05 травня 2021 року по 08 травня 2021 року вбачається, що 05 травня 2021 року було здійснено зарахування 2550,00 грн (а.с.73,74).
Таким чином, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором позики виконало.
26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2610 (а.с.27-32).
Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 26 жовтня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1133834 від 05 травня 2021 року до боржника ОСОБА_1 (а.с.32,33).
03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі до ОСОБА_1 за договором позики №1133834 від 05 травня 2021 року (а.с. 34-39).
Відповідно до реєстру боржників від 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №1133834 від 05 травня 2021 року, сума заборгованості за основною сумою боргу 2550,00 грн, сума заборгованості за відсотками 6089,40 грн, загальна сума заборгованості 8639,40 грн (а.с.39-40).
На підтвердження наявності заборгованості відповідача ОСОБА_1 за договором позики №1133834 від 05 травня 2021 року суду надано розрахунок заборгованості (зроблений поденно) за період з 05 травня 2021 року по 15 жовтня 2025 року, з якого вбачається, що загальна сума заборгованості 8589,25 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 2550,00 грн, сума заборгованості за відсотками 6039,25 грн (а.с.24-26).
Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення коштів та сплати процентів не виконала, ТОВ «Фінпром Маркет», як новий кредитор, звернулося до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень частини 1 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.
З положень ч. 13 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України слідує, що обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі заперечень щодо обставин, викладених у позові, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір. 
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).
Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором позики та допустив заборгованість, і таке невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання наданих у кредит грошових коштів, дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в повному обсязі в розмірі 8 589,25 грн.
ОСОБА_1 , звертаючись із апеляційною скаргою просить скасувати рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 8589,25 грн та ухвалити нове рішення, яким стягнути заборгованість у розмірі 4072,35 грн.
Зі змісту апеляційної скарги слідує, що ОСОБА_1 не оскаржує висновки суду в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту, яка становить 2 550 грн, а фактично не погоджується із розміром стягнутих судом процентів у розмірі 6 039,25 грн.
Зазначає, що кредитором здійснювалось нарахування відсотків протягом 173 днів, що є перевищенням допустимого строку для нарахування відсотків. Така позовна вимога є необґрунтованою та несправедливою у розумінні п. 5 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» з огляду на те, що сторонами при укладенні договору про надання споживчого кредиту було погоджено розмір відсотків, який за домовленістю між сторонами не мав перевищувати суму 4072 гривень 35 копійок за весь період кредитування. 
Зі змісту оскаржуваного рішення суду слідує, що вказана позиція ОСОБА_1 лягла в основу її заперечень щодо позову (відзив на позов).
Відхиляючи вказані доводи суд першої інстанції зазначив, що зі змісту договору позики №1133839 від 05 травня 2021 року та Правил надання коштів у позику вбачається, що підписанням договору позики позичальник ОСОБА_1 підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Зобов`язання невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб. Закінчення строку дії договору не є підставою для відхилення від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення. 
Суд відхилив твердження відповідача про те, що кредитором здійснювались нарахування відсотків протягом 173 днів, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості відсотки нараховувались з 06 травня 2021 року по 01 вересня 2021 року, тобто в межах передбачених договором позики, але не більше 90 календарних днів понадстрокового користування позикою. 
Вказані висновки суду в апеляційній скарзі жодним чином не спростовані.
Апеляційний суд виходить з того, що укладаючи договір позики №1133834 від 05 травня 2021 року між сторонами було узгоджено, що позику надано у розмірі 2 550 грн на строк 30 днів, тобто до 04 червня 2021 року і орієнтовний загальний розмір позики становить 4 072,35 грн (пункт 2 договору).
Проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики (пункт 3).
У пункті 4.2 договору зазначено, що позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі.
Пунктами 6.1., 6.2 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які затверджені рішенням загальних зборів учасників товариства протоколом №11/02/2021 від 11 лютого 2021 року встановлено, що за користування позикою позичальник сплачує товариству проценти у розмірах, визначених у договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до умов укладеного Договору позики.
Проценти за користування позикою нараховуються на суму позики (її залишок), виходячи із строку фактичного користування позикою.
Згідно з пунктом 6.5. Правил, у разі неповернення / повернення не в повному розмірі / несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або й частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.
Таким чином у договорі встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації (продовження строку користування позикою). Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями після користування позикою у визначений договором строк.
Умови договору про сплату процентів за користування позикою є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договору, що стосуються процентів, погоджено за домовленістю сторін.
Верховий Суд у постанові від 09 жовтня 2024 року у справі №582/202/22 зазначив, що умови договорів про сплату відсотків за користування кредитами є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки оспорювані пункти договорів про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін (договори укладені в електронній формі, про умови договорів позивач була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилась виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами). Кредитний договір укладений на визначений термін, за якими позивач повинен сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, а не компенсацією у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Таким чином нарахування процентів за користування кредитом є правомірним, узгоджується з умовами укладеного договору позики і здійснювалося в межах погодженого сторонами строку.
Відтак, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 30 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета