Справа № 947/29071/25 
Провадження № 2/503/313/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді Вороненка Д.В.,
за участю секретаря судового засідання Новіцької Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:
Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що 01.09.2024 року відповідач ОСОБА_2 , будучи клієнтом банку, уклала з ним кредитний договір № АВН0СТ155101725143396664, згідно умов якого отримала кредит в розмірі 11000,00 грн, строком на 23 місяців (тобто до 31.08.2026 року) зі сплатою процентів 85,00 % щорічно. Водночас АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Однак, відповідач взятих на себе за умовами договору зобов`язань не виконала, а саме не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, внаслідок чого станом на 05.08.2025 року за нею перед банком утворилась заборгованість в розмірі 10571,99 грн, з якої 8168,27 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 2263,38 грн – загальний залишок заборгованості за процентами, а 140,34 грн – загальний залишок заборгованості за пенею. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду через свого представника з використанням системи «Електронний суд» позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101725143396664 від 01.09.2024 року станом на 05.08.2025 року у розмірі 10571,99 грн, а також понесені ним судові витрати у вигляді судового збору сплаченого за подання до суду позовної заяви в розмірі 2422,40 грн.
Також в змісті позовної заяви представник позивача, у відповідності до положень ч.1 ст. 276 ЦПК України, заявив клопотання, в якому просив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, а також заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та зазначив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи (а.с.4 на звороті), а до самої позовної заяви додав доказ надсилання іншому учаснику справи – відповідачу копій поданих до суду документів у електронній формі, а саме копію листа від 05.08.2025 року про відправку позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором АВН0СТ155101725143396664 від 01.09.2024 на електронну пошту відповідача (а.с.14 на звороті). Крім того, позивач додатково долучив до позовної заяви окреме клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с.19), в якому також зазначив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи.
29.10.2025 року ухвалою суду (а.с.37-38) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати у 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали направлено сторонам у відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України та отримано позивачем і його представником, у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до їх електронних кабінетів 30.10.2025 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (а.с.41-42), а відповідач, яка з 09.11.2023 року не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, згідно інформації отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України від Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 09.10.2025 року № 03-17/3472 (а.с.33) та Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 29.10.2025 року за №6.2-14778/6-25 (а.с.36), у порядку, передбаченому ч.11 ст. 128 ЦПК України, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.43-46), в якому одночасно роз`яснено відповідачу її право подати у 5-денний строк подати заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Крім того, суд додатково надіслав відповідачу ухвалу на її останнє відоме зареєстроване місце проживання, зазначене у вище зазначених відповідях Кодимської міської ради Подільського району Одеської області і Державної міграційної служби України, про що свідчить поштове повідомлення № R067030670393, яке 08.11.2025 року було повернуто поштою до суду із відміткою про причини повернення адресат відсутній. Окрім того, суд також ще надіслав відповідачу ухвалу на її поштову адресу, зазначену позивачем у змісті позовної заяви (а.с.1) на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України та у змісті заяв/анкети-заяви відповідача (а.с.5, 5 на звороті, 7 на звороті), про що в сукупності свідчить роздруківка з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про результат надіслання рекомендованого поштового відправлення № R067030669417 та саме рекомендоване поштове відправлення № R067030669417, яке 15.11.2025 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою за закінченням встановленого терміну зберігання, хоча зазначена причина повернення не передбачена положеннями ст. 128 ч.8, 272 ч.6 ЦПК України як така, що має процесуально значущі наслідки для мети використання поштового відправлення здійсненого судом, тому суд сприймає як фактичну причину повернення згаданого рекомендованого відправлення те, що адресат відсутній за вказаною адресою.
У встановлений судом строк відповідач не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (відзив) не подала. 
02.02.2026 року ухвалою суду позовну заяву, на підставі ч.11 ст. 187 ЦПК України, було залишено без руху.
10.02.2026 року представник позивача подав через систему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків до якої додав докази надсилання іншому учаснику справи – відповідачу копій поданих до суду документі – позовної заяви з копіями доданих до неї документі, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та абзацу другого ч.1 ст. 177 ЦПК України, у паперовій формі листом з описом вкладення, а саме копію опису вкладення (ф.107) у цінний лист на ім`я відповідача, копію накладної № 4907400246360 АТ «Укрпошта» та копію фіскального чеку про оплату послуг за пересилання. При цьому, згідно долученої судом до матеріалів справи роздруківки із сервісу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html з інформацією щодо стану доставки відправлення № 4907400246360 останнє 26.02.2026 року було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.
12.02.2026 року ухвалою суду розгляд справи, на підставі ч.12 ст. 187 ЦПК України, продовжено. 
У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.
17.08.2024 року між АТ «А-Банк» та  ОСОБА_3 був укладений договір шляхом підписання останньою Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» (а.с.5), якою остання, серед іншого, засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі – УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем (зазначене його візуальне відображення, що складається з відповідної послідовності цифр і латинських літер), що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій.
17.08.2024 року ОСОБА_3 також була підписана заява про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (а.с.5 на звороті-6). 
17.08.2024 року  ОСОБА_3 в додатку Abank24 була підписана Заява про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101725143396664 від 2024-09-01 (а.с.7 на звороті-8), шляхом накладення на неї свого електронного підпису – УЕП, який був згенерований для неї 17.08.2024 року, в якій було зазначено інформацію щодо основних умов кредитування, зокрема суми кредиту – 11000 грн, строку кредиту – 24 місяців (з 01.09.2024 р. по 31.08.2026 р. включно) та процентної ставки (фіксована), яка становить 85 % на рік.
При цьому у змісті пункту 18 самої вище згаданої Заяви (а.с.7 на звороті) зазначено, що вона разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку: www.a-bank.com.ua, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, становить Договір.
01.09.2024 року позивальник ОСОБА_2 також підписала Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» (а.с.7), шляхом накладення на нього свого електронного підпису – УЕП, який був згенерований для неї 17.08.2024 року, в якому було зазначено інформацію щодо основних умов кредитування, зокрема суми кредиту – 11000 грн, строку кредиту – 24 місяців та процентної ставки (фіксована), яка становить 85 % річних.
В свою чергу таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.8), яка була підписана  ОСОБА_3 своїм електронним підписом – УЕП, який був згенерований для неї 17.08.2024 року, також містила в собі розміри платежів і дати їх здійснення позичальником для періодичного погашення частинами суми кредиту та процентів за користування ним починаючи з дати видачі 01.09.2024 року і по 31.08.2026 року, при цьому зазначено, що проценти за весь згаданий період строк користування кредитом становить 12364,63 грн. 
При цьому, 01.09.2024 року АТ «А-БАНК» перерахувало кредитні кошти за згаданим вище кредитним договором ОСОБА_4 шляхом їх перерахування на її рахунок, про що свідчить меморіальний ордер № TR.39140200.615.65455 від 01.09.2024 року (а.с.9).
З розрахунку заборгованості по договору № АВН0СТ155101725143396664 від 01.09.2024 року, укладеного між АТ «А-БАНК» та ОСОБА_3 (а.с.9) та виписки по кредиту (а.с.9 на звороті) вбачається, що заборгованість останнього станом на 05.08.2025 року становить 10571,99 грн, з яких 8168,27 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 2263,38 грн - загальний залишок заборгованості за процентами, а 140,34 грн - загальний залишок заборгованості за пенею.

Нормативно-правове обґрунтування:
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII (надалі за текстом Закон), електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями статті 12 Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Пунктом 15 ч.1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 року № 2155-VIII передбачено, що електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.
Частинами 1 і 3 статті 6 і частиною 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851-IV передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Відповідно до ч.1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Висновки суду 
- щодо обґрунтованості позову:
Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідач не надала відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, тому суд з врахуванням доказів наданих позивачем приходить до висновку про те, що за укладеним кредитним договором відповідач не виконала взятих на себе зобов`язання по поверненню кредиту і не сплатила відсотки за користування ним, що є порушенням права позивача на своєчасне отримання від позичальника коштів за належним виконанням взятого на себе зобов`язання (основної суми боргу та процентів).
У зв`язку з чим суд вважає обґрунтованою відповідну частину заявлених позивачем позовних вимог, а тому її необхідно задовольнити саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 8168,27 грн та загального залишку заборгованості за процентами у розмірі 2263,38 грн, що разом становить 10431,65 грн.
В свою чергу, згідно пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023, від 06.11.2023 року № 734/2023, від 05.02.2024 року № 49/2024, від 06.05.2024 року № 271/2024, від 23.07.2024 року № 469/2024, від 28.10.2024 року № 740/2024, від 14.01.2025 року № 26/2025, від 15.04.2025 року № 235/2025, від 14.07.2025 року № 478/2025, від 20.10.2025 року № 793/2025 та від 12.01.2026 року № 40/2026, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX, від 08.11.2023 року № 3429-IX, від 06.02.2024 року № 3564-IX, від 08.05.2024 року № 3684-IX, від 23.07.2024 року № 3891-IX, від 29.10.2024 року № 4024-IX, від 15.01.2025 року № 4220-IX, від 16.04.2025 року № 4356-IX, від 15.07.2025 року № 4524-IX, від 21.10.2025 року 4643-IX та від 14.01.2026 року № 4757-IX.
При цьому, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23) навів свою правову позицію за якою тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином позовна вимога в частині стягнення суми пені за кредитним договором № АВН0СТ155101725143396664 від 01.09.2024 року у розмірі 140,34 грн є необґрунтованою, оскільки пеня нарахована у період дії в Україні воєнного стану, а тому задоволенню не підлягає. 
У зв`язку з чим суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

- щодо судових витрат
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2390,18 грн, оскільки позовні вимоги задоволені частково на 98,67 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто 10431,65 грн х 100% / 10571,99 грн), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 1,33 відсотків (100-98,67).
Керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»; місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Батумська, 11; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 14360080, до ОСОБА_1 ; останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101725143396664 від 01.09.2024 року станом на 05.08.2025 року у розмірі 10431 (десять тисяч чотириста тридцять одна) грн 65 коп., з яких 8168,27 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а 2263,38 грн – загальний залишок заборгованості за процентами.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2390 (дві тисячі триста девяносто) грн 18 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Кодимським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя          Д.В. Вороненко