Справа: 164/2369/25 
п/с 2/164/454/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року. Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючої – судді Токарської І.С.,
з участю секретаря Власюка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селище Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 05 лютого 2002 року Оконською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис № 6. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає, однак відповідачка не хоче розривати шлюб через органи ДРАЦСу. З часом подружнє життя сторін погіршилося. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам, а тому звернувся до суду із вказаним позовом та просив шлюб з відповідачкою розірвати.
Позивач до суду не з`явився, проте подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, наполягає на розірванні шлюбу.
Відповідач подала заяву про проведення розгляду справи у її відсутності, відносно задоволення позову не заперечує.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків. 
Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. 
Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 
Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 лютого 2002 року, який зареєстровано Оконською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 6, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає.
Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На підставі статей 56, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 247, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити. 
Шлюб між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 лютого 2002 року Оконською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 6, - розірвати. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Позивач – ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 26 лютого 2026 року.

Суддя
 
Маневицького районного суду        І.С. Токарська