Справа № 473/311/26

РІШЕННЯ
іменем України

"16" березня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Булкат М.С., 
за участю: секретаря судового засідання Багрін І.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в
26 січня 2026 року через систему «Електронний суд» ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.07.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою було укладено договір № 2611132 про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 8 000 грн. з терміном користування 29 днів (з можливістю продовження вказаного строку). В свою чергу, відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі: стандартна процентна ставка становить 1,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (застосовується протягом строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, в період пролонгації та автопролонгації); знижена процентна ставка становить 0,01 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (застосовується протягом початкового строку кредиту, а у випадку пролонгації – до дати пролонгації, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки на стандартну процентну ставку, зокрема протягом строку кредиту (+3дні) здійснено повне погашення заборгованості або пролонгація строку кредиту).
26.02.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Авентус Україна» було укладено договір факторингу №ККАУ-26022021, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримало право вимоги за договором № 2611132.
Заборгованість відповідачки за договором № 2611132 про надання споживчого кредиту від 04.07.2020 року становить 26 088 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8 000 грн.; заборгованість за процентами 18 088 грн.
Відповідачка на користь первісного та нових кредиторів зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконала, тому позивач просив стягнути заборгованість в загальному розмірі 26 088 грн. та судові витрати на оплату судового збору у розмірі 2 662,40 гривень та на правову допомогу у розмірі 8 000 гривень. 
Ухвалою судді від 29 січня 2026 року за позовною заявою відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
10 лютого 2026 року на адресу суду надійшов відзив, у якому зазначено про відсутність повноважень представника позивача, відсутність доказів набуття новим кредитором права вимоги, відсутність доказів погодження конкретних умов кредитування, зокрема строку кредитування та розміру нарахованих відсотків, а також відсутність доказів перерахування грошових коштів (тіла кредиту).
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, справу просила розглядати без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву про розгляд без участі, позовні вимоги визнає та просила зменшити правничу допомогу до 1 000 грн. 
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Згідно з Відповіддю №2288226 від 29.01.2026 р. з Єдиного державного демографічного реєстру, встановлено, що ОСОБА_1 має РНОКПП НОМЕР_1 , який повністю збігається з РНОКПП відповідачки ОСОБА_2 , зазначеним у позовній заяві та кредитному договорі.
Враховуючи наведені дані, можна дійти обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що 04.07.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір № 2611132 про надання споживчого кредиту, в якому сторони узгодили його умови.
Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачкою ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором М938640.
За умовами вказаному договору відповідачу було надано кредит у розмірі 8 000 грн. з терміном користування 29 днів (з можливістю продовження вказаного строку). В свою чергу, відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі: стандартна процентна ставка становить 1,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (застосовується протягом строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, в період пролонгації та автопролонгації); знижена процентна ставка становить 0,01 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (застосовується протягом початкового строку кредиту, а у випадку пролонгації – до дати пролонгації, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки на стандартну процентну ставку, зокрема протягом строку кредиту (+3дні) здійснено повне погашення заборгованості або пролонгація строку кредиту).
26.02.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Авентус Україна» було укладено договір факторингу №ККАУ-26022021, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримало право вимоги за договором № 2611132.
Судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» перерахувало кредитні кошти у розмірі 8 000 грн. на рахунок позичальниці № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025 р. про перерахування коштів.
Матеріалами справи, а саме, випискою з особового рахунку відповідачки, що була надана АТ КБ «ПриватБанк», підтверджено успішне зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 2611132 на платіжну картку ОСОБА_1 в сумі 8 000 грн.
Також з матеріалів справи вбачається, що позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконувала, в зв`язку з чим виникла заборгованість, становить 26 088 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8 000 грн, заборгованість за процентами 18 088 грн (проценти розраховані відповідно до п.п.1.4, 4.3.1-4.4 договору), що підтверджується розрахунком заборгованості.
За змістом ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексуУкраїни визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. (ч.2 ст.639 ЦК України).
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму (Постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.12.2020 р. у справі №561/77/19).
Аналізуючи порядок укладення договорів у цій справі суд враховує, що договір був підписаний відповідачем аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора, тобто укладення між сторонами правочину підтверджено належними та допустимими доказами.
Таким чином, у відповідачки в силу наведених вище умов укладених ним договору та положень чинного законодавства, існує обов`язок щодо повернення коштів, взятих ним у кредит.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що 04.07.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір №2611132 про надання споживчого кредиту.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за договором № 2611132 про надання споживчого кредиту від 04.07.2020 року підлягає до задоволення на загальну суму 26 088 гривень, з яких: 8 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18 088 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 2 662 грн. 40 коп.
Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до вимог ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Так, відповідно до ч.ч.2-5 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет» було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 (а. с. 33). 
Відповідно до умов договору об`єднання зобов`язалося надати ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» професійну правничу допомогу, пов`язану з захистом його прав та інтересів, в тому числі судах України. 
Згідно Акту № 337 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року позивач зобов`язався сплатити на користь адвокатського об`єднання вартість наданої правничої допомоги (гонорар) у справі про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості у фіксованому розмірі – 8 000 грн. 
Відповідно до Детального опису наданих послуг від 12 січня 2026 року АО «Апологет» надало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наступні послуги з приводу вищезазначеного замовлення: усну консультацію – 0,5 год.; ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год.; погодження правової позиції клієнта – 0,5 год.; складання позовної заяви – 3,5 год.; подання позовної заяви до суду - 1шт. Всього – 6,5 год.
Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які мають розумний розмір.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду.
Водночас є сумнівними з точки зору їх необхідності та розумності адвокатські послуги щодо надання усної консультації у спорі незначної складності тривалістю у 2 год., складання позовної заяви у стандартній справі незначної складності за ставкою за надані послуги у розмірі, що значно перевищує середній розмір аналогічних послуг. 
Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданих послуг, складності справи, ціні позову, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 1 000 грн.
Враховуючи вищезазначене, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню, судові витрати в розмірі 2 662,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 грн.
Керуючись ст. ст.12,13,81,89,263-265,280-281 ЦПК України, суд
у х в а л и в 
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28) заборгованість за Договором про споживчий кредит № 2611132 від 04 липня 2020 року, а саме - заборгованість за кредитом у розмірі 8 000 гривень, заборгованість за процентами – 18 088 гривень, а всього в загальному розмірі 26 088 гривень, а також повернення 3 662 гривень 40 копійок судових витрат ( судовий збір та правнича допомога).
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: М. С. Булкат