Дата документу 03.04.2026
Справа № 317/5042/25
Провадження № 2/334/659/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2026 року
Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Гнатюка О.М.,
при секретарі Якущенко Е.Р.,
за участі позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
відповідача ОСОБА_3 
представника третьої особи Рака В.В.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.
Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №237 та видано свідоцтво серія НОМЕР_1 , який є дитиною з інвалідністю та законним опікуном якого є батько – позивач.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_5 , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №369 та видано свідоцтво серія НОМЕР_2 . Наразі ОСОБА_5 навчається в 11 класі Петропільського ліцею Широківської сільської ради Запорізького районну Запорізької області. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син ОСОБА_6 , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №336 та видано свідоцтво серія - НОМЕР_3 . Наразі ОСОБА_6 навчається в 6 класі Петропільського ліцею Широківської сільської ради Запорізького районну Запорізької області
03 червня 2025 року рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя (справа 317/1722/25) між позивачем та відповідачкою розірваний шлюб. 
Позивач, як батько багатодітної сім`ї, фактично разом з своїми синами проживає у власному будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою багатодітної сім`ї від 421 від 28.01.2025, довідкою від 25.08.2025 №3340, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_4 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23033432. 
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_5 від 08.12.2023 року. 
Вимушений був звільнитися з лав Збройних сил України у запас за сімейними обставинами, згідно підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Відповідачка давно зловживає спиртними напоями, агресивна, має запальний характер, веде аморальний спосіб життя, нехтує батьківськими обов`язками, вчиняє психологічне та фізичне насильство над своїми дітьми. 
Притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення виконання батьківських обов`язків до своїх неповнолітніх дітей за ст.184 ч.1 КУпАП та вчинення домашнього насильства за ст.173-2 КУпАП відносно синів неповнолітнього ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_6 . 
Вищезазначене підтверджується її характеристикою, наданою старостою Петропільського старостинського округу від 30.05.2025 № 1901, постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.01.2024, справа №317/156/24.
Також вищезазначене підтверджується поданням Запорізького районного управляння поліції №6 Головного управляння національної поліції в Запорізькій області від 18.12.2023 №6409/44/04/8-2023 до служби у справах дітей Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про дітей, які постраждали від жорстокого поводження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та додатками до цього подання: копії акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 16.12.2023 стосовно ОСОБА_4 ; копії акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 16.12.2023 стосовно ОСОБА_6 ; копія протоколу про адміністративне правопорушення за ст.184 ч.1 КУПАП від 16.12.2023, серія ВАВ №890682; копія протоколу про адміністративне правопорушення за ст.173-2 ч.1 КУПАП від 16.12.2023, серія ВАВ №891284.
Відповідач свідомо не виконує батьківських обов`язків по вихованню своїх трьох синів, ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала і не надає по цей час, нехтує, навіть не цікавився х життям не відвідувала і не відвід їх вдома або в навчальному закладі, де вони навчаються. Відповідач не піклується ні про здоров`я дітей, ні про їх фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання; не приймає жодної участі у створенні для дітей належних умов для розвитку їх природних здібностей; не проявляє щодо них турботи; не приймає жодної участі у їх житті. 
Відповідач свідомого ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх трьох синів не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний розвиток, про їх навчання, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». 
Не змінила відповідачка свою поведінку, ставлення до дітей та своїх батьківських обов`язків по вихованню трьох синів за час отримання інформації щодо наміру позивача подавати заяву до суду з питання позбавлення її батьківських прав. 
Вищезазначені факти такого ухилення відповідачки до своїх неповнолітніх дітей встановлені службою у справах дітей Широківської сільської ради, про що складено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки батьківських прав по відношенню до дітей, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , який затверджений рішенням виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 07.08.2025 №300. 
Позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Вказав, що на цей час відповідачка проживає окремо, дітьми не цікавиться, ухиляється від батьківських обов`язків.
Відповідачка в судовому засіданні заперечувала щодо можливості задоволення позову, зазначивши, що вона не ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Вона перераховувала на картку старшому сину кошти в сумі 30000 гривень, які були необхідні для придбання речей. Кошти перераховувалися з картки чоловіка, з яким вона наразі проживає. Іншим дітям вона надавала кишенькові гроші, як була нагода. Батьківські збори у школі фактично не відбуваються, тому вона школу не відвідувала. Позивач забороняє дітям спілкуватися з нею.
Представник виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування в судовому засіданні підтримав поданий позов, просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дітей.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №237 та видано свідоцтво серія НОМЕР_1 , який є дитиною з інвалідністю та законним опікуном якого є батько – позивач.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_5 , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №369 та видано свідоцтво серія НОМЕР_2 . Наразі ОСОБА_5 навчається в 11 класі Петропільського ліцею Широківської сільської ради Запорізького районну Запорізької області. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син ОСОБА_6 , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №336 та видано свідоцтво серія - НОМЕР_3 . Наразі ОСОБА_6 навчається в 6 класі Петропільського ліцею Широківської сільської ради Запорізького районну Запорізької області
03 червня 2025 року рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя (справа 317/1722/25) між позивачем та відповідачкою розірваний шлюб. 
Позивач, як батько багатодітної сім`ї, фактично разом з своїми синами проживає у власному будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою багатодітної сім`ї від 421 від 28.01.2025, довідкою від 25.08.2025 №3340, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_4 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23033432. 
Відповідно до характеристики, виданої старостою Петропільського старостинського округу ОСОБА_3 характеризується негативно. Непрацевлштована. Зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Односельчани скаржаться на її поведінку. Не займається вихованням дітей.
Відповідно до постанови 
Запорізького районного суду Запорізької області від 23.01.2024 року ОСОБА_3 була притягнута до відповідальності за ст. 184 КпАП України. 
У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства).
У частині сьомій статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
У частинах першій, другій та четвертій статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати/батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), зробив висновок, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У статті 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23), від 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22 (провадження № 61-16965св23).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно із Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§100).
У пунктах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Відповідно до висновку виконкому Широківської сільради Запорізького району Запорізької області від 7.08.2025 року вважається за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Мати з родиною не проживає, з дітьми майже не бачиться, спілкується інколи по телефону. У спілкуванні з дітьми використовує нецензурну лайку. Ніякої участі у вихованні та утриманні дітей не приймає.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 пояснив, що сторони є його батьками. На цей час він проживає окремо від батьків. Коли батько воював у 2023 році, мати протягом року піклувалася нормально, відвідувала з ним лікарню. Потім мати почала зловживати алкоголем. Був випадок, коли вона у стані сп`яніння наносила йому удари. У стані сп`яніння мати свариться з ними. Був випадок, коли мати погрожувала ножем і він викликав поліцію через це. На цей час мати ним та братами не займається.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 пояснив, що сторони є його батьками. Він проживає разом із батьком та молодшим братом. З матір`ю він не спілкується. Мати йому не допомагає. Більше року мати проживає окремо. Мати зловживає алкогольними напоями. Коли вона перебуває в стані сп`яніння, вона поводиться неадекватно, агресивно. Всі питання пов`язанні з навчанням у школі вирішує батько, мати цим не займається. Він навчання суміщає із працею.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_6 пояснив, що мати проживає від них окремо. Він з матір`ю не спілкується. Мати до ліцею, де він навчається, не ходить, з вчителями не спілкується. На день народження мати зробила йому подарунок. Мати нормально ставиться до старшого брата ОСОБА_7 . Мати через ОСОБА_7 передавала куртку тиждень тому. У вересні 2024 року мати декілька разів передавала грошові кошти через сусідку. В більшій частині піклується батько.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено і не спростовано відповідачкою, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Окрім того суд враховує також негативну поведінку відповідачки у стані алкогольного сп`яніння стосовно дітей, що підтвердили в судовому засіданні саме діти, наслідком якої було притягнення її до адміністративної відповідальності. Проте після притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності остання поведінку не змінила, що підтверджується негативною характеристикою, наданою за місцем проживання через рік після притягнення до відповідальності.
За таких обставин позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.
Факт досягнення ОСОБА_4 повноліття під час розгляду спору та ухвалення відповідного судового рішення не може впливати на правовий результат вирішення справи судом, оскільки суд має оцінювати в сукупності факти виконання / невиконання батьками своїх обов`язків щодо дитини за період до її повноліття, які й стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
Положення СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина / дочки після досягнення ними повноліття.
При досягненні повноліття особа втрачає правовий статус дитини в розумінні закону, проте сімейні відносини між батьком / матір`ю та сином / дочкою після досягнення дитиною повноліття не припиняються, між ними зберігається правовий зв`язок як батьків і дитини. Це, відповідно, означає й існування між ними взаємних особистих немайнових та майнових прав і обов`язків, які є чинними впродовж усього життя, а окремі з них – навіть після смерті одного з них.
Тож навіть після досягнення дитиною повноліття батьки, які не позбавлені батьківських прав стосовно такої дитини, зберігають певні права та обов`язки стосовно неї, які ґрунтуються на факті їх кровного споріднення. Із повноліттям дитини виникають права батьків на утримання і піклування з боку повнолітніх сина / дочки та відповідні кореспондуючі їм обов`язки. Батьки, не позбавлені батьківських прав, є спадкоємцями своєї дитини за законом.
Таке нормативне регулювання сімейних відносин між батьками та повнолітніми сином / дочкою є втіленням моральних засад суспільства, за яких батько та мати, які належно виконували свої обов`язки щодо власної дитини протягом тривалого часу (від народження і до досягнення дитиною повноліття, а в певних випадках – навіть після досягнення повноліття), мають право на утримання від повнолітніх сина / дочки, а також на спадкування за законом. Відповідно, позбавлення матері чи батька батьківських прав стосовно їхньої дитини, за умови доведеності факту невиконання ними своїх батьківських обов`язків, унеможливлює існування, зокрема, права на утримання та спадкування в майбутньому.
Отже, у разі подання позову про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини суд не може відмовити в такому позові з тієї підстави, що під час розгляду цивільної справи і вирішення спору по суті дитина досягла повноліття.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно свого сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1331 гривень 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 3 квітня 2026 року.

Суддя: Гнатюк О. М.