Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року       м. Рівне

Справа № 570/5552/25
Провадження № 33/4815/341/26

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,
з участю: секретаря судового засідання - Міщук Л.А.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
представника потерпілого - Коваля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами захисника Поліщука Д.В. в інтересах ОСОБА_1 та представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Коваля О.Ю. на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2026 року, -

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..
З матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2025 року о 10 год. 30 хв. на а/д Київ-Чоп 324 км 300 м поблизу с. Колоденка, Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого сталося зіткнення із вантажним автомобілем Volvo FN 13.420, д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричіпом Krone sdp 27, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Поліщук Д.В. просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував факт відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями водія  ОСОБА_1 та наслідками події. Вважає, що суд помилився, вказуючи що зміна напрямку руху водія автомобіля Skoda Octavia з середини смуги руху в крайнє праве положення смуги руху створило перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, оскільки позаду нього в попутному напрямку рухався автомобіль Volvo FN 13.420 з напівпричепом Krone sdp 27 під керуванням ОСОБА_2 , наздоганяючи його та маючи намір здійснити обгін.
Наголошує, що рухаючись повільніше за вантажівку та не бажаючи створювати перешкоду цьому автомобілю водій ОСОБА_1 зайняв крайнє праве положення у смузі, та цей маневр ніяким чином не створив перешкоду чи небезпеку водію вантажівки Volvo, оскільки він міг або утриматися від маневру випередження, або здійснити такий маневр забезпечивши безпеку, застосувавши безпечний боковий інтервал, або дочекатися більш сприятливої дорожньої обстановки (попереду смуга руху розширювалася та переходила з однієї у дві смуги руху, що давало можливість рухатися у двох попутних напрямках одночасно). Доводить, що звинувачення ОСОБА_1 в порушенні п.10.1 ДПР є необґрунтованими та безпідставними, оскільки зміщення в крайнє праве положення смуги руху не стало причиною ДТП, тому що водій автомобіля Skoda Octavia мав на меті не зближення, а віддалення на безпечну відстань від автомобіля Volvo. Зауважує, що з пояснень водія автомобіля Volvo FN 13.420 ОСОБА_2 вбачається, що саме він не був уважним (не побачив автомобіль Skoda) та допустив зіткнення, за що визнаний судом винним у справі 570/5551/25.
Представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Коваль О.Ю. в апеляційній скарзі заперечує проти висновків та посилань суду першої інстанції про причетність ОСОБА_2 до виникнення ДТП та вважає, що суд першої інстанції не мав законних підстав вказувати про винність потерпілого та посилатись на постанову Рівненського районного суду від 05 січня 2026 року про визнання його винуватим у вчиненні ДТП у зв`язку з тим, що така постанова була оскаржена до апеляційного суду та на момент розгляду справи щодо ОСОБА_1 не набрала законної сили.
Зазначає, що до моменту виникнення контакту транспортних засобів  ОСОБА_2 , який керував автомобілем Volvo FN 13.420, д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричіпом Krone sdp 27, д.н.з. НОМЕР_3 , рухався прямолінійно в своїй смузі руху, ближче до суцільної розділювальної смуги, що підтверджується допитаним в судовому засіданні свідком ОСОБА_3 .. Наголошує, що ОСОБА_1 почав виконувати маневр випередження автомобіля Volvo FN 13.420 з напівпричіпом Krone sdp 27 з правого боку, при цьому рухаючись ближче до узбіччя дороги та не врахував, що ширина смуги для руху в попутному напрямку почала зменшуватись, не припинив подальше виконання свого маневру, не знизив швидкість руху, а навпаки збільшив її, не обрав безпечний інтервал та допустив зіткнення з ТЗ ОСОБА_2 , який в свою чергу, ні до моменту зіткнення, ні в момент зіткнення, ні після цього жодних маневрів не вчиняв та рухався прямолінійно уздовж суцільної роздільної смуги.
Просить змінити постанову суду від 21 січня 2026 року, виключивши з описової частини постанови посилання про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні ДТП наступного змісту: «Щодо ОСОБА_2 (водій вантажного автомобіля) за порушення п. 2.3б, 13.3 за обставин вказаної ДТП складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 05.01.2026 р. у справі № 570/5551/25 ОСОБА_2 визнаний винним за ст.124 КУпАП (https://reyestr.court.gov.ua/Review/125501364)». Також просить виключити з мотивувальної частини постанови висновок про причетність потерпілого ОСОБА_2 до виникнення ДТП наступного змісту: «У даному випадку прослідковуються певні ознаки конклюдентності (узгодженість між собою) вказаних дій учасників дорожнього руху, що призвело до виникнення ДТП. У даному випадку дії кожного із водіїв у дорожній обстановці слід вважати не відокремленими, а фактично одночасними та спільними для досягнення результату у формі здійснення маневру обгону одного автомобіля іншим, однак дії водіїв у даному випадку не були необхідними згідно вимог ПДР та не були виправданими для досягнення вказаної їх спільної мети, що й зрештою і призвело до виникнення небезпеки для руху». В решті просить залишити постанову місцевого суду від 21 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 без змін.
До початку апеляційного розгляду від представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Коваля О.Ю. надійшли заперечення на апеляційну скаргу адвоката Поліщука Д.В., в яких він вказує, що подія ДТП викликана виключно діями ОСОБА_1 , який виконуючи маневр випередження не оцінив дорожню обстановку, не впевнився в безпечності свого маневру, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення ТЗ під управлінням ОСОБА_2 , тому саме дії ОСОБА_1 мають причинно-наслідковий зв`язок з подією ДТП, оскільки він сам підтверджував, що маневрував. Просить залишити апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги захисника Поліщука Д.В. та заперечення проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого  ОСОБА_2 - адвоката Коваля О.Ю., думку адвоката Коваля О.Ю. на підтримання його апеляційної скарги та заперечення проти задоволення апеляційної скарги адвоката Поліщука Д.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга адвоката Поліщука Д.В. підлягає до задоволення, а апеляційна скарга адвоката Коваля О.Ю. не підлягає до задоволення з таких підстав.
Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.
Із змісту ст.280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.
При цьому положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб,уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст.124 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення п.п.2.3 б, 10.1 ПДР України. 
Пункт 2.3.б ПДР України передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції у постанові вказав, що вина ОСОБА_1 підтверджується: схемою ДТП, на якій зафіксовано місце події, дорожню обстановку, елементи дороги та дорожню розмітку, визначено місце зіткнення автомобілів на автодорозі, їх взаєморозташування після контактування, також виявлені пошкодження автомобілів. Крім того встановлено, що первинне контактування відбулося між передньою лівою частиною вантажного автомобіля та задньою правою частиною (праве заднє крило, праве заднє колесо) автомобіля Skoda, їх місце контактування, письмові пояснення ОСОБА_1 , які за своїм змістом є аналогічними тим, що ним надані в суді.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, не з`ясувавши всіх обставин справи.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вказав, що він, рухаючись автомобілем на автодорозі Київ-Чоп, об`їзна м. Рівне в напрямку м. Львів помітив, що позаду нього рухається вантажний автомобіль, який має намір здійснювати його обгін, тому вирішив для сприяння водію вказаного вантажного автомобіля у виконанні маневру обгону прийняти крайнє праве положення на автодорозі із зміщенням на узбіччя майже впритул (приблизно 1 метр) до відбійника справа. В цей же час вантажний автомобіль розпочав його обгін (випередження в межах тієї ж смуги руху та без виїзду на зустрічну смугу руху), та порівнявшись кабіною із задньою частиною його автомобіля відбулося контактування їх транспортних засобів. 
Апеляційний суд приймає пояснення ОСОБА_1 , оскільки вони повністю узгоджуються з матеріалами справи.
Так, виходячи з аналізу та оцінки протоколу про адміністративне правопорушення від 23.10.2025 року (а.с.1), схеми місця ДТП (а.с.2), характеру ушкоджень транспортних засобів (а.с.2 зв.), відповідно до яких у автомобіля Skoda Octavia: пошкоджено ЛФП заднього бамперу лівої частини, деформовано заднє ліве крило, деформовано ліві передні та задні дверцята, деформоване переднє ліве крило, пошкоджено ЛФП лівого порогу, розбитий передній лівий ліхтар, деформовано передній бампер лівої частини, частково деформовано капот з лівої сторони, знищено ліве бічне дзеркало; у автомобіля Volvo FN 13.420: пошкоджено праву та ліву передню протитуманну фару, пошкоджено передній бампер, передню ліву підніжку, ліву задню підніжку, наявна вм`ятина лівого паливного бака; у напівпричіпі Krone sdp 27 деформовано лівий боковий відбійник; пояснень учасників пригоди на місці події, з яких вбачається, що транспортний засіб Skoda Octavia під керуванням ОСОБА_1 перебував попереду, а за ним рухався автомобіль Volvo FN 13.420, з напівпричіпом Krone sdp 27 під керуванням ОСОБА_2 , суд прийшов до висновку, що ДТП мала місце при визначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, але пошкодження транспортних засобів сталося не внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.п.2.3 б, 10.1 ПДР України.
Апеляційний суд зазначає, що дії водія ОСОБА_1 не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, оскільки він рухався попереду, що також підтвердив свідок ОСОБА_3 , який під час судового розгляду в суді першої інстанції вказав, що він був очевидцем події та за вказаних у протоколі обставин рухався по зустрічній смузі руху і бачив, як автомобіль Skoda почав зміщуватись, притискаючись до краю правого узбіччя, надаючи можливість вантажному автомобілю Volvo, що рухався за ним, здійснити випередження (обгін). Одночасно із цим (без значної затримки в часі) вантажний автомобіль, який рухався наближено до смуги ліворуч від нього, що розділяє зустрічні транспортні потоки, розпочав випередження, не перетинаючи суцільну лінію між смугами напрямку руху. При цьому свідок зауважив, що траєкторії руху вказаних автомобілів після зайняття ними відповідно крайніх положень у межах їх спільного (попутного) напрямку руху автодороги не змінювались і здійснювались майже паралельно. В подальшому мало місце контактування вказаних автомобілів.
З огляду на викладене суд вважає, що доводи захисника Поліщука Д.В. про те, що водій автомобіля Skoda Octavia ОСОБА_1 , рухаючись попереду вантажівки та маючи перевагу у русі, однак рухаючись повільніше та не бажаючи створювати йому перешкоду, не порушуючи жодних правил, зайняв крайнє праве положення у смузі, звільняючи простір для вантажного автомобіля. Апеляційний суд вважає, що такі дії водія ОСОБА_1 не створювали перешкоду чи небезпеку іншим учасникам руху, оскільки він мав на меті не зближення, а віддалення від автомобіля Volvo.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки при апеляційному розгляді справи було спростовано, що він порушив вимоги підпунктів 2.3 б, 10.1 ПДР України.
Доводи апеляційної скарги представника потерпілого  ОСОБА_2 - адвоката Коваля О.Ю. щодо безпідставного ствердження судом першої інстанції про винність потерпілого у ДТП на підставі постанови Рівненського районного суду від 05 січня 2026 року є необґрунтованими, оскільки апеляційний суд визнав дану постанову незаконною та прийшов до висновку про її скасування вцілому.
Відповідно до вимог ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.
За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Поліщука Д.В. задовольнити.
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2026 рокувідносно  ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В задоволенні апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Коваля О.Ю. відмовити.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович