ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року	справа № 380/7851/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання витини дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 29.03.2024 по 20.05.2024;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 29.03.2024 по 20.05.2024.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 і під час безпосередньої участі у бойових діях 27.03.2024 отримав вибухову травму, вогнепальне поранення, пов`язанео із захистом Батьківщини, що підтверджується відповідними медичними документами. Проте, Військова частина НОМЕР_1 протиправно не здійснила нарахування та виплату додаткової грошової винагороди.
Ухвалою від 23.04.2025 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву. 
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 09.05.2025 (вх. № 38675), у якому зазначає, що з аналізу відповідної позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що під час проходження останнім військової служби в складі військової частини НОМЕР_1 позивач: з 29.03.2024 до 31.03.2024 перебував на стаціонарному лікуванні; 01.04.2024 до 04.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні; з 04.04.2024 до 30.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні; з 30.04.2024 до 20.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні. Водночас, з аналізу відповідної медичної документації, наданої самим же позивачем, вбачається відсутність будь-яких відомостей щодо характеру отриманої ОСОБА_1 травми відповідно до встановленого Класифікатора, що прямо корелюється з можливістю отримання/ неотримання відповідної додаткової винагороди. Прлсить відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою від 24.02.2026 суд задоволив заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду; визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії; у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду – відмовив.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2024 № 5 (по стройовій частині) вважати таким, що зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 , призначений наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 19.12.2023 №643-РС, на посаду солдата резерву 62-ої запасної роти Військової частини НОМЕР_1 , який прибув із Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), з 05.01.2024 зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, вважати таким, що з 05.01.2024 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2024 № 178 (по стройовій частині) військовослужбовця призваного по мобілізації молодшого сержанта ОСОБА_1 , стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 6 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що не прибув з відпустки за станом здоров`я до розташування підрозділу військову частину НОМЕР_1 . 22 червня 2024 року був відсутній на місці служби у підрозділі військової частини НОМЕР_1 . Призупинити з 22 червня 2024 року виплату грошового забезпечення, згідно пункту 15 розділу І наказу Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року “Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам”. Зняти з речового забезпечення з 22 червня 2024 року та зняти з котлового забезпечення з 22 червня 2024 року.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2024 № 217 (по стройовій частині) вважати таким, якому призупинено військову службу у Збройних Силах України відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пунктів 114/1, 144/2, 144/3 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», солдату ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , колишньому стрільцю-снайперу механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину з 20 червня 2024 року, якому призупинено військову службу наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 03 серпня 2024 року №212-РС призупинити строк військової служби у Збройних Силах України на період мобілізації, вислугу років для призначення пенсії та вислугу у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключити із всіх видів забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 з 03 серпня 2024 року.
Відповідно до довідки Військової частини від 01.04.2024 № 1295 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдат ОСОБА_1 27.03.2024 отримав вибухову травму, вогнепальне осколкове наскрізне поранення правої стопи з вогнепальним осколковим переломом медіальної клиноподібної кістки. Акубаротравма без перфорації барабанних перетинок. За обставин при захисті Батьківщини.
Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 0486424 ОСОБА_1 у період з 29.03.2024 по 31.03.2024 знаходився у стаціонарі. Повний діагноз: Ds:МВТ (27.03.2024) ВОНП правої стопи з вогнепальним осколковим переломом медіальної клиноподібної кістки. 
Згідно з виписним епікризом № 1395/264 ОСОБА_1 у період з 01.04.2024 по 04.04.2024 знаходився у стаціонарі. Повний діагноз: Стан після оперативного втручання 27.03.2024 первинної хірургічної обробки ран правої стопи, 01.04.2024 повторної хірургічної обробки ран правої стопи, накладання відтермінованих навідних швів з приводу МВТ (27.03.2024). ВОНП правої стопи з вогнепальним осколковим переломом медіальної клиноподібної кістки. 
Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 909 ОСОБА_1 у період з 04.04.2024 по 30.04.2024 знаходився у стаціонарі. Повний діагноз: Стан після оперативного втручання 27.03.2024 первинної хірургічної обробки ран правої стопи, 01.04.2024 повторної хірургічної обробки ран правої стопи, накладання відтермінованих навідних швів з приводу МВТ (27.03.2024), вогнепального осколкового наскрізного поранення правої стопи з вогнепальним осколковим переломом медіальної клиноподібної кістки. 19.04.2024 ВХО ран лівого ріст суглобу.
Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 1181 ОСОБА_1 у період з 30.04.2024 по 20.05.2024 знаходився у стаціонарі. Повний діагноз: Стан після оперативного втручання 27.03.2024 первинної хірургічної обробки ран правої стопи, 01.04.2024 повторної хірургічної обробки ран правої стопи, накладання відтермінованих навідних швів з приводу МВТ (27.03.2024), вогнепального осколкового наскрізного поранення правої стопи з вогнепальним осколковим переломом медіальної клиноподібної кістки. 
Представник позивача звернувся до відповідача з заявою від 25.02.2025 щодо виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період з 29.03.2024 по 20.05.2024.
Листом від 08.03.2025 відповідач повідомив, що згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 175 від 22.06.2024, військовослужбовцю призваного по мобілізації молодшого сержанта ОСОБА_1 , призупинено з 22 червня 2024 року виплату грошового забезпечення, згідно з пунктом 15 розділу І наказу Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року “Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам”. Зняти з речового забезпечення з 22 червня 2024 року та зняти з котлового забезпечення з 22 червня 2024 року. Після повернення ОСОБА_1 в розташування військової частини НОМЕР_1 буде поновлено всі види забезпечення.
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, яка полягала в невиплаті позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, збільшеної до 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Згідно з статтею 1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі - Постанова № 168), установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац 1 пункту 1-2 Постанови № 168).
Згідно з абзацом 3 пункту 1-2 Постанови № 168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови; особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту.
Аналіз вказаної вище постанови свідчить про те, що виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або перебувають у відпустці для лікування, також здійснюється на підставі наказу командира частини щомісячно пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування.
При цьому умовою для виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування, є перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, або перебування військовослужбовця у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Так, відповідно до матеріалів справи, позивач 27.03.2024 отримав поранення пов`язане із захистом Батьківщини і у період 29.03.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 04.04.2024, 04.04.2024, з 30.04.2024 по 20.05.2024, знаходився на стаціонарному лікуванні.
При цьому, згідно з довідкою Військової частини від 01.04.2024 № 1295 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдат ОСОБА_1 27.03.2024 отримав вибухову травму, вогнепальне осколкове наскрізне поранення правої стопи з вогнепальним осколковим переломом медіальної клиноподібної кістки, за обставин при захисті Батьківщини.
Наведене свідчить, що саме після отримання вибухової травми (27.03.2024) позивач розпочав своє стаціонарне лікування, а тому суд критично оцінює наведені відповідачем мотиви, що з наданих позивачем документів неможливо беззаперечно встановити той факт, що позивач у спірний період перебував на стаціонарному лікуванні з лікування саме поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.
Суд констатує, що умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами, які містяться в матеріалах справи.
При цьому, час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із таким пораненням підтверджується належними доказами (виписки з медичної карти стаціонарного хворого), а тому суд дійшов висновку, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за час проходження такого лікування.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач мав виплатити позивачеві додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я в період з 29.03.2024 по 20.05.2024.
Щодо покликань представника відповідача на призупинення виплати грошового забезпечення, суд зазначає таке.
Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2024 № 178 (по стройовій частині) військовослужбовця призваного по мобілізації молодшого сержанта ОСОБА_1 , стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 6 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що не прибув з відпустки за станом здоров`я до розташування підрозділу військову частину НОМЕР_1 . 22 червня 2024 року був відсутній на місці служби у підрозділі військової частини НОМЕР_1 . Призупинити з 22 червня 2024 року виплату грошового забезпечення, згідно пункту 15 розділу І наказу Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року “Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам”. Зняти з речового забезпечення з 22 червня 2024 року та зняти з котлового забезпечення з 22 червня 2024 року.
Отже, виплату грошового забезпечення призупинено з 22.06.2024, при цьому спірним періодом у цій справі є період з 29.03.2024 по 20.05.2024.
Таким чином події, які слугували підставою для призупинення виплати грошового забезпечення мали місце після спірного періоду, а саме після 22.06.2024. 
З огляду на викладене, означені доводи відповідача є необґрунтованими.
Під час розгляду справи відповідач не надав суду доказів та не вказав аргументованих доводів щодо підстав невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168 у розмірі до 100000,00 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в період з 29.03.2024 по 20.05.2024 в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).
Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач мав виплатити позивачеві додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я в період з 29.03.2024 по 20.05.2024 і не зробивши цього вчинив протиправну бездіяльність, а тому для захисту прав та інтересів позивача, відповідача належить зобов`язати нарахувати та виплати йому зазначену винагороду.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими , а тому позов підлягає задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання витини дії - задоволити повністю.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в збільшеному розмірі, право на яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі збільшеному до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 29.03.2024 по 20.05.2024.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі збільшеному до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 29.03.2024 по 20.05.2024.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 24.02.2026.

Суддя Кедик М.В.