справа № 462/2307/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року        м. Львів
Залізничний районний суд м. Львова в складі:
головуючої судді        ОСОБА_1 
за участю секретаря        ОСОБА_2 
прокурора         ОСОБА_3 
обвинуваченого        ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12026141390000026 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перегноїв Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України
встановив:

ОСОБА_4 умисно не виконав постанови суду , що набрали законної сили, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 126, 130 КУпАП за наступних обставин. Так, ОСОБА_4 , будучи притягнутим 14.04.2025 року Золочівським районним судом Львівської області до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом терміном на 1 рік, 18.07.2025р. – Пустомитівським районним судом Львівської області – у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом терміном на 5 років, 24.09.2025р. – Пустомитівським районним судом Львівської області – у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом терміном на 3 роки, 28.10.2025р. – Буським районним судом Львівської області – у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом терміном на 3 роки, достовірно знаючи про наявність цих постанов суду, які набрали законної сили, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими для виконання всіма фізичними особами на всій території України, діючи умисно, з метою невиконання вище вказаних постанов суду, 11.01.2026 близько 07.00 год., будучи позбавленим права керування транспортним засобом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи у м.Львів-Рудно по вул. Героїв України, 4, здійснював керування автомобілем марки Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ПП «Пультова охорона «Шериф», та намагався здійснити переїзд залізничних колій поза межами переїзду, застрягши на залізничних рейсах, внаслідок чого товарний поїзд №3108 під керування машиніста ОСОБА_5 здійснив екстрене гальмування, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем, чим порушено п.2.3.б ПДР України та п.20.1 ПДР та надалі притягнутий до встановленої законодавством адміністративної відповідальності. 
Такі дії  ОСОБА_4  кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 382 КК України визнав повністю, пояснив, що в 2025р. він був позбавлений прав керування транспортними засобами до 5 років. 11.01.2026р. він, працюючи на посаді охоронця в компанії «Шериф» та здійснюючи виїзд на виклик, знаючи, що був позбавлений прав керування транспортними засобами, оскільки був присутнім в судових засіданнях, свідомо сів за кермо автомобіля з метою перевірки виклику охорони у відділенні Укрпошти в Рудно. В той день була слизька дорога, лежало до 30 см снігу, його автомобіль не мав зимових шин. Здійснюючи поворот автомобілем, його занесло на залізничну колію, звідки він не зміг виїхати самостійно. Приблизно через годину до цього місця наблизився товарний потяг та здійснив наїзд на його автомобіль. Після ДТП на обвинуваченого склали протоколи за порушенням ним правил дорожнього руху. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати. 
Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.
Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в тому, що він своїми умисними діями умисно не виконав постанови суду від 14.04.2025, 18.07.2025, 24.09.2025 та 28.10.2025р., що набрали законної сили, і ці його дії кваліфікує його за ч. 1 ст.382 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винуватого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має позитивну характеристику з місця проживання. Обставину, що пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. 
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким, особу обвинуваченого, обставини справи та наведені вище дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у виді штрафу, що відповідатиме принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. 
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 349, 68, 370, 371, 373, 374, 382 КПК України, суд –
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Речові докази по справі: DVD-R диски з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно. Оригінал вироку міститься в матеріалах справи № 462/2307/26. Вирок не набрав законної сили.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Копія виготовлена 

Суддя: ОСОБА_1