ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2026 р.
м. Київ
Справа № 911/1910/24 

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Москалик О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу
за позовом Акціонерного товариства “Райффайзен Банк” (01011, м. Київ, вул. Алмазова, буд. 4-а, ЄДРПОУ 14305909)
до Товариства з обмеженою відповідальністю “MV” (08136, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Крюківщина, вул. Балукова, буд. 5А, ЄДРПОУ 42582844)
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми “Валентина ЛТД” (08606, Киїівська обл., м. Васильків, вул. Киїівська, буд. 97, ідентифікаційний код: 20612125)
про визнання права іпотеки на нерухоме майно та звернення стягнення відповідно до ст. 23 Закону України “Про іпотеку”,
за участю представників:
від позивача: Войтенко Катерина Віталіївна;
від відповідача: Мельниченко Вікторія Валеріївна та Корнієнко Леся Василівна;
третя особа: не з`явились.
ВСТАНОВИВ:
Історія розгляду справи.
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства “Райффайзен Банк” до Товариства з обмеженою відповідальністю “MV” про визнання права іпотеки на нерухоме майно та звернення стягнення відповідно до ст. 23 Закону України “Про іпотеку”.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.07.2024 вжито заходи забезпечення позову у справі шляхом заборони до набрання законної сили рішенням суду у господарській справі № 911/1910/24 ТОВ “MV” відчужувати належний йому на праві власності цех по приготуванню основи для вирощування грибів, площею 4815,7 кв.м., що розташований за адресою: Київська обл., Фастівський (Васильківський) р-н, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Б (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна – 1323688832214).
Через систему «Електронний суд» 06.08.2024 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог у справі, відповідно до якого просить суд:
- визнати за АТ «Райффайзен Банк» (Код ЄДРПОУ:14305909) право іпотеки на цех по приготуванню основи для вирощування грибів, площею 4815,7 кв.м. з адресою: Київська обл., Фавстівський (Васильківський) р-н, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Б (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1323688832214), право власності на який зареєстровано за іншою особою – ТОВ «MV», код ЄДРПОУ 42582844 згідно з Договором іпотеки 18.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Павленко Н.В., за реєстровим № 822, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 року за реєстровим № 955;
- в рахунок погашення заборгованості, у розмірі 24501362,19 грн, звернути стягнення в порядку ст. 23 Закону України «Про іпотеку» на цех по приготуванню основи для вирощування грибів, площею 4815,7 кв.м. з адресою: Київська обл., Фавстівський (Васильківський) р-н, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Б (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 1323688832214), право власності Документ сформований в системі «Електронний суд» 06.08.2024 5 на який зареєстровано за іншою особою – ТОВ «MV», код ЄДРПОУ 42582844 згідно з Договором іпотеки 18.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Павленко Н.В., за реєстровим № 822, зі змінами та доповненнями від 17.05.2013 року за реєстровим № 955. Встановити початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оцінюючої діяльності - незалежним експертом - на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.08.2024 позовну заяву АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ "MV" про визнання права іпотеки та звернення стягнення на нерухоме майно в порядку статті 23 Закону України "Про іпотеку" – залишено без руху.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.08.2024, зокрема, відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Призначено проведення підготовчого засідання на 09.09.2024.
Через систему «Електронний суд» 27.08.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
Через систему «Електронний суд» 06.09.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.09.2024 повідомлено учасників процесу, що наступне судове засідання відбудеться 07.10.2024.
Через систему «Електронний суд» 18.12.2025 від відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив), у яких представник відповідача заперечує проти обставин викладених у відповіді на відзив, просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Через систему «Електронний суд» 04.10.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення.
Через систему «Електронний суд» 07.10.2024 від приватного виконавця надійшли додаткові пояснення.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.10.2024 залучено до участі у справі ТОВ Виробничо-комерційну фірму «Валентина ЛТД» та відкладено розгляд справи на 28.10.2024.
Через систему «Електронний суд» 10.10.2024 від позивача надійшли фотознімки спірного майна.
Через систему «Електронний суд» 10.10.2024 від позивача надійшло клопотання про призначення експертизи.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.10.2024 задоволено клопотання позивача про долучення доказів та оголошено перерву у справі на 04.11.2024.
Через систему «Електронний суд» 01.11.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.11.2024: задоволено клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи у справі; призначено у справі №911/1910/24 судову будівельно-технічну експертизу на розгляд якої поставлено питання викладені позивачем в прохальній частині клопотання про призначення експертизи від 10.10.2024, а саме: 
1) Чи є об`єкт нерухомого майна (№1) – комплекс по приготуванню компосту для вирощування грибів, що складається з комплексу по приготуванню компосту для вирощування грибів “А”, площею 3065,3 кв.м.; ями для замочування соломи “Г” площею 318,1кв.м; навісу “В” площею 341,4 кв.м. та ангару “Б” площею 217,9 кв.м.,що перебуває за адресою за адресою: Київська область, Фастівський (Васильківський) район, село Діброва, вул. Центральна (Леніна), 46 та належить ТОВ ВКФ “Валентина ЛТД” (ЄДРПОУ: 20612125) на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САВ № 069741, виданого Дібрівською сільською радою 04.07.2007 року, згідно рішення від 27.06.2007 року № 35, зареєстрованого 04.07.2007 року в Васильківському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 5-29 номер запису №641, Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, виданого Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 04.07.2007 року за №1511057 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від реєстраційним №19438617. Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно Бобковим О.В. 17.0.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61301832214 фізично знищеним? Якщо так, то у який спосіб?
2) Чи є об`єкт нерухомого майна (№2) – цех по приготуванню основи для вирощування грибів, що знаходиться за адресою Київська обл., Васильківський р-н, с. Діброва, вул Центральна 46-Б, що належить ТОВ “MV” (Код ЄДРПОУ: 42582844) на підставі Договору купівлі-продажу від 06.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Носенко Г.А., реєстраційний номер нерухомого майна 1323688832214, реєстрацію якого вчинено на підставі Витягу, серія та номер: 49108399, виданий 04.12.2015 року, видавник: Державний реєстр речових прав на нерухоме майно; Лист, серія та номер: 07/16-09, виданий 10.04.2017 року Васильківською РДА; Статутом ТОВ ВКФ “ГРИБНИЙ КРАЙ”, серія та номер: бн, виданий 03.04.2017 року, приватним нотаріусом Тернюк Є. В.; випискою з ЄДР, серія та номер: бн, виданий 06.04.2017 року, державним реєстратором Васильківської РДА; протоколу, серія та номер: 3, виданий 03.04.2017 року , виданий ТОВ ВКФ “ВАЛЕНТИНА ЛТД”; витяг, серія та номер: 1002460176, виданий 11.04.2017 року, видавник: ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців; довіреність, серія та номер: бн, виданий 07.06.2017 року, видавник: керівник ТОВ ВКФ “ГРИБНИЙ КРАЙ”; наказ, серія та номер: 17, виданий 04.04.2017 року, видавник: ТОВ ВКФ “ГРИБНИЙ КРАЙ”; рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів, серія та номер: 33, виданий 30.11.2016 року, видавник:Виконком Дібровської сільської Ради Васильківського району Київської області; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КС141172051256, виданий 24.07.2017, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, Документ отримано з ЄРД – новоствореним об`єктом?;
3) Чи є об`єкт нерухомого майна (№2) – цех по приготуванню основи для вирощування грибів, що знаходиться за адресою Київська обл., Васильківський р-н, с. Діброва, вул Центральна 46-Б, що належить ТОВ “MV” (Код ЄДРПОУ: 42582844) на підставі Договору купівлі-продажу від 06.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Носенко Г.А., реєстраційний номер нерухомого майна 1323688832214, реєстрацію якого вчинено на підставі Витягу, серія та номер: 49108399, виданий 04.12.2015 року, видавник: Державний реєстр речових прав на нерухоме майно; Лист, серія та номер: 07/16-09, виданий 10.04.2017 року Васильківською РДА; Статутом ТОВ ВКФ “ГРИБНИЙ КРАЙ”, серія та номер: бн, виданий 03.04.2017 року, приватним нотаріусом Тернюк Є. В.; випискою з ЄДР, серія та номер: бн, виданий 06.04.2017 року, державним реєстратором Васильківської РДА; протоколу, серія та номер: 3, виданий 03.04.2017 року , виданий ТОВ ВКФ “ВАЛЕНТИНА ЛТД”; витяг, серія та номер: 1002460176, виданий 11.04.2017 року, видавник: ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців; довіреність, серія та номер: бн, виданий 07.06.2017 року, видавник: керівник ТОВ ВКФ “ГРИБНИЙ КРАЙ”; наказ, серія та номер: 17, виданий 04.04.2017 року, видавник: ТОВ ВКФ “ГРИБНИЙ КРАЙ”; рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів, серія та номер: 33, виданий 30.11.2016 року, видавник:Виконком Дібровської сільської Ради Васильківського району Київської області; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КС141172051256, виданий 24.07.2017, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, Документ отримано з ЄРД – створеним внаслідок реконструкції об`єкту нерухомого майна (№1) – комплексу по приготуванню компосту для вирощування грибів, що складається з комплексу по приготуванню компосту для вирощування грибів “А”, площею 3065,3 кв.м.; ями для замочування соломи “Г” площею 318,1кв.м; навісу “В” площею 341,4 кв.м. та ангару “Б” площею 217,9 кв.м., що перебуває за адресою за адресою: Київська область, Фастівський (Васильківський) район, село Діброва, вул. Центральна (Леніна), 46 та належить ТОВ ВКФ “Валентина ЛТД” (ЄДРПОУ: 20612125) на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САВ № 069741, виданого Дібрівською сільською радою 04.07.2007 року, згідно рішення від 27.06.2007 року № 35, зареєстрованого 04.07.2007 року в Васильківському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 5-29 номер запису №641, Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, виданого Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 04.07.2007 року за №1511057 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від реєстраційним №19438617. Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно Бобковим О.В. 17.0.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61301832214?
4) Чи входять будівлі, споруди комплексу (№1) по приготуванню компосту для вирощування грибів, що складається з комплексу по приготуванню компосту для вирощування грибів “А”, площею 3065,3 кв.м.; ями для замочування соломи “Г” площею 318,1кв.м; навісу “В” площею 341,4 кв.м. та ангару “Б” площею 217,9 кв.м.,що перебуває за адресою за адресою: Київська область, Фастівський (Васильківський) район, село Діброва, вул. Центральна (Леніна), 46 та належить ТОВ ВКФ “Валентина ЛТД” (ЄДРПОУ: 20612125) на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САВ № 069741, виданого Дібрівською сільською радою 04.07.2007 року, згідно рішення від 27.06.2007 року № 35, зареєстрованого 04.07.2007 року в Васильківському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 5-29 номер запису №641, Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, виданого Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 04.07.2007 року за №1511057 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від реєстраційним №19438617. Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно Бобковим О.В. 17.0.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61301832214 до складу цеху (№2) по приготуванню основи для вирощування грибів, що знаходиться за адресою Київська обл., Васильківський р-н, с. Діброва, вул Центральна 46-Б, що належить ТОВ “MV” (Код ЄДРПОУ: 42582844) на підставі Договору купівлі-продажу від 06.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Носенко Г.А., реєстраційний номер нерухомого майна 1323688832214, реєстрацію якого вчинено на підставі Витягу, серія та номер: 49108399, виданий 04.12.2015 року, видавник: Державний реєстр речових прав на нерухоме майно; Лист, серія та номер: 07/16-09, виданий 10.04.2017 року Васильківською РДА; Статутом ТОВ ВКФ “ГРИБНИЙ КРАЙ”, серія та номер: бн, виданий 03.04.2017 року, приватним нотаріусом Тернюк Є. В.; випискою з ЄДР, серія та номер: бн, виданий 06.04.2017 року, державним реєстратором Васильківської РДА; протоколу, серія та номер: 3, виданий 03.04.2017 року , виданий ТОВ ВКФ “ВАЛЕНТИНА ЛТД”; витяг, серія та номер: 1002460176, виданий 11.04.2017 року , видавник: ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців; довіреність, серія та номер: бн, виданий 07.06.2017 року, видавник: керівник ТОВ ВКФ “ГРИБНИЙ КРАЙ”; наказ, серія та номер: 17, виданий 04.04.2017 року, видавник: ТОВ ВКФ “ГРИБНИЙ КРАЙ”; рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів, серія та номер: 33, виданий 30.11.2016 року, видавник:Виконком Дібровської сільської Ради Васильківського району Київської області; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КС141172051256, виданий 24.07.2017, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, Документ отримано з ЄРД?
5) Чи є об`єкт нерухомого майна (№1) – комплекс по приготуванню компосту для вирощування грибів, що складається з комплексу по приготуванню компосту для вирощування грибів “А”, площею 3065,3 кв.м.; ями для замочування соломи “Г” площею 318,1кв.м; навісу “В” площею 341,4 кв.м. та ангару “Б” площею 217,9 кв.м.,що перебуває за адресою за адресою: Київська область, Фастівський (Васильківський) район, село Діброва, вул. Центральна (Леніна), 46 та належить ТОВ ВКФ “Валентина ЛТД” (ЄДРПОУ: 20612125) на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САВ № 069741, виданого Дібрівською сільською радою 04.07.2007 року, згідно рішення від 27.06.2007 року № 35, зареєстрованого 04.07.2007 року в Васильківському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 5-29 номер запису №641, Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, виданого Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 04.07.2007 року за № 1511057 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від реєстраційним №19438617. Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно Бобковим О.В. 17.0.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61301832214 та цех по приготуванню основи для вирощування грибів (№2), що знаходиться за адресою Київська обл., Васильківський р-н, с. Діброва, вул Центральна 46-Б, що належить ТОВ “MV” (Код ЄДРПОУ: 42582844) на підставі Договору купівлі-продажу від 06.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Носенко Г.А., реєстраційний номер нерухомого майна 1323688832214, реєстрацію якого вчинено на підставі Витягу, серія та номер: 49108399, виданий 04.12.2015 року, видавник: Державний реєстр речових прав на нерухоме майно; Лист, серія та номер: 07/16-09, виданий 10.04.2017 року Васильківською РДА; “ГРИБНИЙ КРАЙ”, серія та номер: бн, виданий 03.04.2017 року, приватним нотаріусом Тернюк Є. В.; випискою з ЄДР, серія та номер: бн, виданий 06.04.2017 року, державним реєстратором Васильківської РДА; протоколу, серія та номер: 3, виданий 03.04.2017 року , виданий ТОВ ВКФ “ВАЛЕНТИНА ЛТД”; витяг, серія та номер: 1002460176, виданий 11.04.2017 року , видавник: ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців; довіреність, серія та номер: бн, виданий 07.06.2017 року, видавник: керівник ТОВ ВКФ “ГРИБНИЙ КРАЙ”; наказ, серія та номер: 17, виданий 04.04.2017 року, видавник: ТОВ ВКФ “ГРИБНИЙ КРАЙ”; рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів, серія та номер: 33, виданий 30.11.2016 року, видавник:Виконком Дібровської сільської Ради Васильківського району Київської області; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КС141172051256, виданий 24.07.2017, видавник: Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, Документ отримано з ЄРД одним і тим самим об`єктом нерухомого майна?
Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вулиця Сім`ї Бродських, буд. 6, https://kndise.gov.ua ).
30.12.2024 до Господарського суду Київської області надійшло клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 24.12.2024 №27280/20999-4-24/42 про погодження більшого розумного строку проведення експертизи понад 90 календарних днів у справі № 911/1910/24 з підстав значного завантаження фахівців КНІДСЕ.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2025 задоволено клопотання експертної установи про погодження розумного строку проведення експертизи понад 90 календарних днів у справі №911/1910/24; погоджено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України більший розумний строк проведення експертизи понад 90 календарних днів у справі №911/1910/24.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.04.2025 задоволено клопотання експертної установи про призначення обстеження об`єкта дослідження у справі №911/1910/24; зобов`язано сторін у справі бути присутніми (забезпечити присутність повноважних представників) під час проведення обстеження об`єктів дослідження - об`єктів нерухомого майна, перелік яких наведено в ухвалі Господарського суду Київської області від 04.11.2024 у справі №911/1910/24, розташованих за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Б, яке відбудеться 16.04.2025 орієнтовно з 11.00 години та узгодити з експертом організацію його прибуття з експертної установи (м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6, тел. 044-200-29-17), забезпечити безперешкодний доступ до об`єкта, а також належні умови роботи.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.05.2025 задоволено клопотання експертної установи про призначення обстеження об`єкта дослідження у справі №911/1910/24; зобов`язано сторін у справі бути присутніми (забезпечити присутність повноважних представників) під час проведення обстеження об`єктів дослідження - об`єктів нерухомого майна, перелік яких наведено в ухвалі Господарського суду Київської області від 04.11.2024 у справі №911/1910/24, розташованих за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Б, яке відбудеться 30.05.2025 орієнтовно з 11.00 години та узгодити з експертом організацію його прибуття з експертної установи (м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6, тел. 044-200-29-17), забезпечити експерту безперешкодний доступ до об`єкта, а також належні умови роботи.
До суду 08.07.2025 від КНДІСЕ надійшло клопотання експерта від 26.06.2025 про надання додаткових матеріалів, в якому просить суд надати: - проектну документацію на будівництво та/або реконструкцію об`єкту нерухомого майна – цех по приготуванню основи для вирощування грибів, за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Б (реєстраційний номер нерухомого майна 1323688832214); - проектну документацію на будівництво та/або реконструкцію об`єкту нерухомого майна – комплекс по приготуванню компосту для вирощування грибів, що складається з комплексу по приготуванню компосту для вирощування грибів «А», ями для замочуванню соломи «Г», навісу «В», ангару «Б», за адресою: Київська обл., (Фастівський) Васильківський р-н, с. Діброва, вул. Центральна, 46 (реєстраційний номер нерухомого майна 61301832214).
Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.07.2025 зобов`язано сторін надати суду в судовому засіданні належним чином засвідчені матеріали означені експертом в клопотанні.
Через систему “Електронний суд” 17.07.2025, 22.07.2025 та 22.07.2025 через канцелярію суду представник АТ “Райффайзен Банк” на виконання ухвали Господарського суду Київської області від 17.07.2025 надав копію технічної документації (КП КОР “Київське обласне бюро технічної інвентаризації” на будівництво та/або реконструкції об`єкту нерухомого майна – комплексу по приготуванню компосту для вирощування гриьів “А”, ями для замочування соломи “Г”, навісу “В”, ангару “Б”, за адресою: Київська обл, Васильківський (Фастівський) район, с. Діброва, вул. Центральна, буд. 46 (р/н нерухомого майна 61301832214)).
Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.07.2025 оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до 29.07.2025 та надано відповідачу термін для подачі матеріалів означених експертом в клопотанні.
29.07.2025 через систему «Електронний суд» від ТОВ “MV” надійшли пояснення, в яких зазначено, що відповідач не має можливості надати проектну документацію, оскільки вона йому не передавалась та не вимагалась при оформленні права власності. Об`єкт набуто на підстав договору купівлі-продажу від 06.11.2018, який укладений з ТОВ «Фуд Продакшн» та нотаріально посвідчений. На момент купівлі об`єкт вже був введений в експлуатацію.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.07.2025 надано експерту запитувані матеріали, що надійшли до суду від позивача разом із заявою від 18.07.2025, клопотанням від 22.07.2025 та листом від 22.07.2025.
Через канцелярію суду 19.11.2025 від КНДІСЕ надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судової будівельно-технічно експертизи від 12.11.2025 №11514/24-42.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.11.2025 поновлено провадження у справі №910/1910/24 та призначено проведення підготовчого засідання на 08.12.2025.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.12.2025 суд, вирішив, в порядку пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 23.12.2025.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.12.2025 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 13.01.2026, а ухвалою суду від 13.01.2026 на 20.01.2026.
20.01.2026 судове засідання не відбулося з технічних причин, а саме у зв`язку з відсутністю електропостачання у приміщенні суду та оголошенням сигналів "Повітряна тривога", що унеможливило його проведення.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.01.2026 призначено розгляд справи до судового розгляду по суті на 27.01.2026.
У судове засідання з розгляду справи по суті 27.01.2026 з`явились представники позивача та відповідача. Водночас, під час судового засідання, на стадії дослідження доказів, відбулось вимкнення серверного обладнання суду у зв`язку з відсутністю електропостачання суду, що унеможливило продовження судового розгляду у даному засіданні.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.01.2026 призначено розгляд справи до судового розгляду по суті на 03.02.2026.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.02.2026 повідомлено учасників справи, що у зв`язку з неналежним енергопостачанням у приміщенні суду, що має наслідком постійні непрогнозовані відключення енергообладнання суду - вступна та резолютивна частини рішення у справі будуть проголошені 10.02.2026.
У судовому засіданні 10.02.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.
Фактичні обставини справи і доводи сторін по справі
17.07.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», та ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД» укладено Генеральну кредитну угоду №010/04/286.07К.
Відповідно до умов Генеральної угоди (у редакції додаткової угоди №010/04/286.07К/7 від 21.05.2013):
- Банк зобов`язався здійснювати на користь Позичальника кредитні операції (кредитування, факторингове фінансування, документарні операції); 
- встановлено загальний кредитний ліміт у розмірі 25400000 грн; 
- останнім днем строку дії загального ліміту визначено 19.05.2016 (або іншу дату відповідно до умов договору).
У межах зазначеної Генеральної угоди сторони (Банк та ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД») уклали такі кредитні договори:
1. Кредитний договір №010/04/287.07К від 17.08.2007
За умовами цього договору (з урахуванням численних додаткових угод 2008– 2013 років) Позичальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію: 
- первісний ліміт – 1 503 000,00 дол. США; 
- в подальшому ліміт змінено на 1177486,76 дол. США та 10 008 600,00 грн;
- кінцевий термін погашення – 16.08.2013.
2. Кредитний договір №010/42-0-1/750 від 14.06.2011
За цим договором Позичальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію: 
- ліміт – 18100000 грн; 
- строк остаточного погашення – 19.05.2016.
3. Кредитний договір №010/Р1-01-00-3-0/48 від 21.05.2013
- ліміт – 6000000,00 грн; 
- строк остаточного погашення – 19.05.2016.
Позичальник зобов`язався здійснити повне погашення основного боргу, процентів, неустойки та інших платежів у строки, визначені договорами.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною кредитною угодою та кредитними договорами 18.08.2007 між Банком та ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД» укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області (реєстровий №822).
Предметом іпотеки став Комплекс по приготуванню компосту для вирощування грибів (далі - Комплекс) зареєстрований 04.07.2007 в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №19438617, розташований за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Діброва, вул. Леніна, 46.
Комплекс складався з:
- будівлі «А» – комплекс для приготування компосту (3065,3 кв.м);
- «Г» – яма для замочування соломи (318,1 кв.м); 
- «В» – навіс (341,4 кв.м); 
- «Б» – ангар (217,9 кв.м).
Загальна площа – 3942,4 кв.м.
Право власності було підтверджене свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія САВ №069741 від 04.07.2007 та зареєстроване у відповідних реєстрах.
Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно Бобковим О.В. 17.0.2013, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61301832214, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 3577329 від 17.05.2013.
Іпотечний договір містив, зокрема, такі умови: - заборону відчуження предмета іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя; - заборону проведення реконструкції, істотних поліпшень без згоди Банку; - обов`язок повідомляти про зміну характеристик майна; - поширення іпотеки на всі майбутні поліпшення та реконструкції.
У зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань Банк звернувся до суду.
Рішення у справі №911/5086/14
23.01.2015 Господарський суд Київської області задовольнив позов Банку та стягнув з ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД» 26556291,41 грн, з яких: - 22281934,20 грн – основний борг; - 3383786,13 грн – проценти; - 675060,29 грн – пеня за кредит; - 215510,79 грн – пеня за проценти.
Рішення у справі №911/5278/14
17.06.2015 Господарський суд Київської області суд задовольнив позов про звернення стягнення на предмет іпотеки – зазначений Комплекс нерухомого майна.
На виконання рішення Господарського суду Київської області у справі №911/5278/14 31.07.2015 видано наказ.
Виконавче провадження
У липні 2023 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №72219500 щодо примусового виконання рішення №911/5278/14 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Під час здійснення виконавчих дій встановлено, зокрема:
30.11.2016 рішенням Дібрівської сільської ради змінено поштову адресу об`єкта на: Київська область, Васильківський район, с. Діброва, вул. Центральна, 46-Б. 
У період з 09.06.2017 по 24.07.2017 проведено реконструкцію об`єкта, після чого його площа збільшилась до 4815,70 кв.м.
03.04.2017 відбулися збори учасників, внаслідок чого створено іншу юридичну особу – ТОВ ВКФ «Грибний край», яка має інший код ЄДРПОУ. 
07.08.2017 право власності на спірний комплекс зареєстровано за ТОВ ВКФ «Грибний край». 
22.08.2017 об`єкт відчужено на користь ТОВ «Фуд Продакшн» на підставі договору купівлі-продажу. 
06.11.2018 ТОВ «Фуд Продакшн» відчужило об`єкт на користь ТОВ «MV» за договором купівлі-продажу, посвідченим нотаріально.
Позивач зазначає, що: - іпотека є чинною та не припинена; відчуження предмета іпотеки здійснювалося без згоди Банку; - реконструкція та зміна площі проведені без погодження з іпотекодержателем; - зміна адреси, технічних характеристик та неодноразове відчуження об`єкта були спрямовані на ускладнення виконання судового рішення; - іпотека поширюється на реконструйований об`єкт та всі його поліпшення.
Банк вказує, що незалежно від переходу права власності до інших осіб, право іпотеки зберігається, а новий власник набуває майно з існуючим обтяженням.
У зв`язку з цим позивач просить суд визнати право іпотеки на нерухоме майно та звернути стягнення відповідно до ст. 23 Закону України “Про іпотеку”.
У поданому відзиві ТОВ «MV» проти позову АТ «Райффайзен Банк» заперечує повністю та просить суд відмовити у його задоволенні.
Відповідач зазначає, що набув право власності на спірний об`єкт нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2018, укладеного з попереднім власником – ТОВ «Фуд Продакшн», який, у свою чергу, набув майно на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.2017 від ТОВ ВКФ «Грибний край».
Право власності відповідача зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у встановленому законом порядку. На момент набуття майна у Державному реєстрі речових прав відсутні були записи про чинне обтяження у вигляді іпотеки на спірний об`єкт.
Відповідач наголошує, що він є добросовісним набувачем майна, який придбав об`єкт за відплатним договором, перевіривши відомості реєстру.
Відповідач наголошує, що на момент відчуження майна відсутні були зареєстровані обтяження, а тому іпотека як обтяження не існувала в публічному реєстрі.
Відповідач вказує, що іпотека має публічний характер, обтяження повинно бути внесене до Державного реєстру прав, а у разі відсутності запису про іпотеку особа не може вважатися обізнаною про її існування.
З огляду на це відповідач стверджує, що на момент укладення договору купівлі-продажу об`єкт не був обтяжений іпотекою у встановленому законом порядку.
Також відповідач заперечує доводи позивача про незаконність реконструкції об`єкта та зміну його площі.
У відзиві зазначено, що: - реконструкція проводилася на підставі належних дозвільних документів; - технічна інвентаризація та державна реєстрація змін здійснювалися у законному порядку; - збільшення площі об`єкта не свідчить про створення нового об`єкта, однак і не підтверджує автоматичного поширення на нього іпотеки, якщо вона не була належним чином зареєстрована.
Відповідач звертає увагу суду, що рішення Господарський суд Київської області у справах №911/5086/14 та №911/5278/14 ухвалені щодо іншої особи – ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД», а не щодо відповідача.
Відповідач наголошує, що він не був стороною тих правовідносин, не є правонаступником боржника та не може нести відповідальність за зобов`язаннями іншої юридичної особи.
Позивач уже отримав судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа №911/5278/14). На виконання цього рішення видано виконавчий лист. Виконавче провадження відкрито та триває.
На переконання відповідача, звернення з новим позовом про: - визнання права іпотеки; - повторне звернення стягнення на предмет іпотеки, фактично спрямоване на дублювання вже існуючого судового рішення.
Відповідач зазначає, що у разі виникнення перешкод у виконавчому провадженні позивач має використовувати механізми, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а не ініціювати новий позов.
Таким чином, у відзиві міститься аргументація про те, що: - обраний спосіб захисту є неналежним; - спір фактично стосується виконання судового рішення, а не нового порушення права; - повторне звернення до суду з аналогічними вимогами суперечить принципу правової визначеності та остаточності судового рішення.
У відповіді на відзив АТ «Райффайзен Банк» заперечує проти доводів ТОВ «MV» та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Позивач зазначає, що іпотека виникла на підставі іпотечного договору від 18.08.2007, укладеного між Банком та ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД», і є дійсною до повного виконання основного зобов`язання.
Банк наголошує, що: - рішенням Господарський суд Київської області у справі №911/5086/14 встановлено наявність заборгованості; - рішенням у справі №911/5278/14 звернуто стягнення на предмет іпотеки; - зобов`язання боржником не виконано, а тому іпотека не припинилася.
Позивач посилається на положення статті 23 Закону України «Про іпотеку», відповідно до яких у разі переходу права власності на предмет іпотеки до іншої особи іпотека зберігається для нового власника.
На переконання Банку, перехід права власності на спірний об`єкт до: - ТОВ ВКФ «Грибний край», згодом до ТОВ «Фуд Продакшн», а надалі до відповідача не припиняє іпотеки та не впливає на право Банку як іпотекодержателя.
Позивач заперечує доводи відповідача про його добросовісність.
У відповіді на відзив зазначено, що: судові рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є публічними; виконавче провадження було відкрито; інформація про наявність судових спорів була доступною.
Банк стверджує, що відповідач мав можливість перевірити історію об`єкта нерухомості, зокрема через відкриті реєстри судових рішень.
Також позивач вказує, що відчуження відбувалося в період існування невиконаних зобов`язань та судових рішень, що, на думку Банку, свідчить про недобросовісність ланцюга відчуження.
Позивач наполягає, що проведена реконструкція не створила нового об`єкта нерухомості, а є поліпшенням вже існуючого майна.
Банк зазначає, що відповідно до умов іпотечного договору іпотека поширюється на усі складові частини об`єкта, на його поліпшення, реконструйовані частини.
Таким чином, збільшення площі до 4815,70 кв.м не припинило іпотеки.
Позивач категорично не погоджується з твердженням відповідача про неналежність способу захисту.
Банк зазначає, що: 
1. Предметом цього позову є не повторне звернення стягнення, а: - визнання права іпотеки за Банком щодо об`єкта, який перебуває у власності нового набувача; - усунення правової невизначеності щодо обтяження майна. 
2. Рішення 2015 року ухвалено щодо первісного власника – ТОВ ВКФ «Валентина ЛТД», а не щодо відповідача.
3. Внаслідок зміни власника, реконструкції та зміни технічних характеристик фактичне виконання рішення ускладнено.
Позивач зазначає, що новий позов зумовлений саме зміною суб`єкта права власності та необхідністю підтвердження збереження іпотеки щодо нового власника.
Банк вважає, що звернення з таким позовом відповідає положенням статей 15, 16 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку», а отже є належним способом захисту.
Позивач зазначає, що відкриття виконавчого провадження саме по собі не усуває необхідності судового захисту у разі виникнення нових обставин, зокрема: - зміни власника майна; - зміни площі та технічних характеристик; - відсутності у реєстрі актуального запису про іпотеку.
На думку Банку, новий позов спрямований на забезпечення реального виконання судового рішення та відновлення порушеного права.
Відповідач у категорично заперечує доводи позивача про те, що об`єкт нерухомого майна, який належить відповідачу (реєстраційний номер 1323688832214), є тим самим об`єктом, який переданий в іпотеку за договором від 18.08.2007 (реєстраційний номер 61301832214).
Відповідач посилається на положення статей 14, 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та зазначає: - реєстраційний номер об`єкта є унікальним і незмінним протягом існування об`єкта; - у разі поділу або виділу частки закривається розділ у реєстрі та присвоюється новий реєстраційний номер; - новостворений об`єкт нерухомості має окремий розділ і окремий реєстраційний номер.
Відповідач наголошує, що: - предмет іпотеки (комплекс по приготуванню компосту) має реєстраційний номер 61301832214; - об`єкт, який належить відповідачу (цех площею 4815,7 кв.м.), має реєстраційний номер 1323688832214; - ці об`єкти є різними за даними Державного реєстру речових прав.
Таким чином, на переконання відповідача, твердження позивача про існування двох прав власності на один і той самий об`єкт є помилковими та спростовуються офіційними даними реєстру.
Відповідач зазначає, що спірний об`єкт (цех площею 4815,7 кв.м.) є новоствореним об`єктом нерухомості, введеним в експлуатацію у 2017 році на підставі: - дозволу на виконання будівельних робіт; - декларації про готовність об`єкта до експлуатації; - технічного паспорта; - присвоєння нової поштової адреси.
07.08.2017 державним реєстратором здійснено державну реєстрацію права власності з відкриттям нового розділу в реєстрі.
Відповідач наголошує, що: - новий об`єкт не утворився шляхом поділу або виділу частки з предмета іпотеки; - тому норми статті 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» щодо перенесення записів обтяжень не підлягають застосуванню; - записи про іпотеку не могли бути перенесені на новостворений об`єкт.
Відповідач посилається на інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав, з яких вбачається: - предмет іпотеки (реєстраційний номер 61301832214) досі зареєстрований за ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Валентина ЛТД»; - у реєстрі містяться записи іпотеки від 18.08.2007 №966451 та заборони №966646; - відсутні записи про припинення права власності іпотекодавця; - відсутні записи про реконструкцію або закриття розділу щодо предмета іпотеки.
Отже, за твердженням відповідача, предмет іпотеки юридично продовжує існувати як окремий об`єкт та належить іпотекодавцю, а не відповідачу.
З огляду на це відповідач робить висновок про відсутність порушеного права позивача, що, на його думку, є самостійною підставою для відмови у позові.
Щодо доводів позивача про незаконність реєстраційних дій (дій державного реєстратора при реєстрації права власності за ТОВ ВКФ «Грибний край») , відповідач зазначає, що: - відповідні реєстраційні дії є чинними; - судові рішення про їх скасування відсутні; - твердження позивача є лише припущеннями та не підтверджені належними доказами.
Щодо матеріалів кримінального провадження відповідач вважає, що: - витяг з ЄРДР не є доказом вини будь-якої особи; - посилання на кримінальне провадження не стосується предмета доказування у даній справі; - відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не доведено обвинувальним вироком суду. Таким чином, на переконання відповідача, ці докази не мають значення для правильного вирішення спору.
У зв`язку з викладеним відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Позивач у додаткових поясненнях щодо способу захисту додатково зазначив, що наявність чи відсутність спору щодо скасування реєстраційних дій не є визначальною для даної справи; оскарження реєстраційних дій не є ефективним способом захисту прав Банку; спір не стосується захисту права власності Банку, а стосується захисту його прав як іпотекодержателя.
Позивач наголошує, що державна реєстрація є лише офіційним підтвердженням вже набутого права, а не самостійною підставою його виникнення, посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду.
Позивач також посилається на постанову Верховного Суду від 20.03.2024 у справі №134/154/20, в якій, на його думку, зазначено, що скасування рішення про державну реєстрацію не відновлює порушене право, якщо залишається чинною правова підстава набуття права власності.
У зв`язку з цим Банк стверджує, що обраний ним спосіб захисту – звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» – є належним та ефективним.
Позивач посилається на пункт 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зазначаючи, що державна реєстрація є лише офіційним визнанням та підтвердженням набуття права, але не підставою його виникнення. 
На думку Банку, ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації є помилковим. Позивач вважає, що доводи відповідача щодо наявності нового реєстраційного номера не спростовують існування іпотеки та її поширення на спірне майно.
Позивач категорично заперечує доводи відповідача про те, що спірний об`єкт є новоствореним. Банк звертає увагу суду на технічний паспорт, на підставі якого 13.07.2017 було перереєстровано право власності за ТОВ ВКФ «Грибний край» та присвоєно новий реєстраційний номер.
Зокрема, у розділі «Характеристика будівель та споруд» зазначено, що: цех, майстерня та адміністративна будівля, складські приміщення, лінія змішування, січкарня, резервуар, компостна яма були побудовані у 1981 році.
На переконання позивача, це свідчить про реконструкцію існуючого об`єкта, а не створення нового майна. Банк зазначає, що відсутність статусу новоствореного об`єкта узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.07.2016 у справі №6-1213цс16. Позивач стверджує, що спірний об`єкт на момент відчуження був уже існуючим майном зі зміненими характеристиками, а тому іпотека поширюється на нього.
У поданих поясненнях позивач: - наполягає на належності обраного способу захисту; - вважає, що скасування реєстраційних дій не є ефективним способом захисту; - заперечує статус спірного майна як новоствореного; - обґрунтовує поширення іпотеки на реконструйований об`єкт; - підтримує допустимість та належність поданих доказів; - посилається на зловживання правом з боку учасників ланцюга відчуження.
Судом встановлено, що у провадженні приватного виконавця Мойсея І.М. перебуває виконавче провадження №72219500 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі №911/5278/14 про звернення стягнення на предмети іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними з АТ «Райффайзен Банк».
Як зазначено у письмових поясненнях приватного виконавця, на виконання судового рішення підлягає зверненню стягнення, зокрема, на комплекс по приготуванню компосту для вирощування грибів, розташований у с. Діброва Київської області, що належить ТОВ «Валентина, ЛТД» та переданий в іпотеку Банку.
Під час здійснення виконавчих дій 14.07.2023 приватним виконавцем проведено виїзд за місцезнаходженням спірного майна, складено відповідний акт та здійснено фотофіксацію. За результатами аналізу відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та технічної документації встановлено, що за тією ж адресою зареєстровано інший об`єкт нерухомого майна (цех площею 4815,7 кв.м.), право власності на який оформлено за ТОВ «MV» як на нібито новостворений об`єкт.
Разом з тим, як вказує приватний виконавець, згідно із супутниковими знімками за 2013– 2019 роки на відповідному місці вже існував об`єкт нерухомості, що, на його думку, свідчить про відсутність ознак новоствореного майна та фактичну тотожність об`єкта, зареєстрованого за ТОВ «MV», із майном, яке є предметом іпотеки. У зв`язку з цим приватний виконавець вказує на наявність ознак подвійної державної реєстрації права власності на один і той самий об`єкт.
У поясненнях також зазначено, що відповідно до положень статті 331 ЦК України та статті 5 Закону України «Про іпотеку» реконструйовані або новостворені об`єкти, зведені з прив`язкою до предмета іпотеки, вважаються предметом іпотеки, а право оренди земельної ділянки саме по собі не є підставою для набуття права власності на об`єкт нерухомості.
Крім того, приватний виконавець просить суд прийняти та долучити до матеріалів справи акт від 14.07.2023, фотоматеріали та скріншоти супутникових зображень.
Висновки господарського суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Ст. 236 ЦК України передбачає, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. 
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно з ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону.
Приписами ст. 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Частиною першою ст. 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.
Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.
Згідно положень, визначених ст. 1 Закону України «Про іпотеку», ч. 1 ст. 572 та ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель – це кредитор за основним зобов`язанням.
За визначенням, що наведене в ст. 1 Закону України «Про іпотеку», під поняттям основне зобов`язання розуміється - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечено іпотекою.
Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. 
Згідно ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Змінами до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» законодавець передбачив, що у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.
Ст. 9 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку, крім встановлених законом випадків, коли наступну іпотеку заборонено; відчужувати предмет іпотеки, крім встановлених законом випадків, коли відчуження предмета іпотеки заборонено; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним, крім договору купівлі-продажу, укладеного у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно, а також крім внесення майна, що є предметом іпотеки, до статутного капіталу юридичної особи - правонаступника, що утворилася шляхом перетворення державного підприємства, комунального підприємства, спільного комунального підприємства.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Дослідивши надані матеріали справи та оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.
Суд зазначає, що предметом даного спору є вимоги АТ «Райффайзен Банк» про визнання права та звернення стягнення на нерухоме майно, яке, на думку позивача, є предметом іпотеки та тотожне об`єкту, зареєстрованому за ТОВ «MV» як нібито новоствореному.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що фактично спір зводиться до: - встановлення тотожності об`єкта, який є предметом іпотеки за Договорами 2007 та 2013 років, - та об`єкта, зареєстрованого у 2017 році як новостворений за іншою особою; - а також до доведення відсутності ознак новоствореного майна.
Суд підкреслює, що в межах даної справи не оскаржується рішення державного реєстратора, не заявлено вимог про визнання недійсними реєстраційних дій або правовстановлюючих документів, а також не заявлено вимог про визнання недійсними правочинів щодо набуття права власності ТОВ «MV».
Отже, межі даного спору визначаються виключно заявленим способом захисту – визнання права та звернення стягнення.
Позивач у своїх поясненнях обґрунтовує право самостійного вибору способу захисту та зазначає, що оспорення реєстраційних дій не є ефективним способом захисту його прав як іпотекодержателя.
Суд погоджується з тим, що відповідно до положень цивільного законодавства особа вправі обирати спосіб захисту свого права. Водночас такий спосіб має бути: - належним, - ефективним, - та таким, що здатний відновити порушене право.
Із матеріалів справи вбачається, що право Банку на звернення стягнення на предмет іпотеки вже встановлено судовим рішенням у справі №911/5278/14, на підставі якого відкрито виконавче провадження №72219500.
Отже, право позивача як іпотекодержателя на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки вже підтверджене судовим актом, що набрав законної сили.
Натомість у даній справі позивач фактично просить суд повторно визначити можливість звернення стягнення на майно, яке, за твердженням Банку, є тим самим об`єктом, що вже був предметом іпотеки.
За таких обставин заявлений спосіб захисту не спрямований на відновлення нового порушеного права, а фактично дублює механізм реалізації вже існуючого судового рішення.
Як встановлено матеріалами справи, наказ Господарського суду Київської області від 31.07.2015 у справі № 911/5278/14 передбачає звернення стягнення на конкретно визначене іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості.
На підставі цього рішення відкрито виконавче провадження № 72219500, яке перебуває у провадженні приватного виконавця.
Таким чином: право Банку на звернення стягнення вже підтверджене судом; спосіб реалізації цього права визначений – у межах виконавчого провадження; судове рішення є обов`язковим до виконання.
Наявність чинного рішення №911/5278/14 виключає необхідність повторного судового встановлення права Банку на звернення стягнення на той самий предмет іпотеки.
Суд зазначає, що виконавче провадження є завершальною стадією судового процесу та здійснюється з метою реального виконання судового рішення.
З пояснень приватного виконавця вбачається, що у межах виконавчого провадження встановлюються обставини, пов`язані з фактичним існуванням об`єкта, його ідентифікацією та можливістю реалізації.
Суд зазначає, що питання: - тотожності об`єкта, - фактичного місцезнаходження, - технічних характеристик, - співвідношення старого та нового реєстраційного номера, належать до сфери виконання рішення, а не до предмета нового самостійного позову, за відсутності оскарження відповідних реєстраційних дій.
Суд звертає увагу, що позивач не довів наявності нового самостійного порушення його права, яке не було б охоплене рішенням №911/5278/14.
Сам по собі факт державної реєстрації об`єкта іпотеки, стягнення на який має бути здійснено в межах виконання рішення у справі №911/5278/14, за іншим реєстраційним номером або зміни його технічних характеристик не свідчить про припинення права іпотекодержателя, яке вже підтверджене судом.
Отже, відсутні докази того, що право Банку на звернення стягнення припинилося або стало неможливим до реалізації.
Із матеріалів справи вбачається, що: - об`єкт, переданий в іпотеку у 2007 та 2013 роках, має визначені правовстановлюючі документи; - об`єкт, зареєстрований у 2017 році за ТОВ «MV», зареєстрований як новостворений та має інший реєстраційний номер, іншу площу та окрему правову підставу виникнення права.
Суд не наділений повноваженнями у межах даного спору встановлювати недійсність або протиправність набуття права власності ТОВ «MV», оскільки відповідні вимоги не заявлені. 
За відсутності спору щодо правочинів або реєстраційних дій суд виходить із чинності відповідних записів Державного реєстру, при цьому наголошуючи про те, що сам по собі новий реєстраційний запис щодо спірного майна не є доказом того, що означене майно є майном, яке не є тотожним майну на яке має бути здійснено стягнення в межах виконання рішення у справі №911/5278/14 а відтак і про непоширення іпотеки на означене майно, позаяк відповідач не довів протилежного. Натомість докази подані самим відповідачем вказують на те, що це є тим самим майном зі зміненою площею, що знаходиться в іпотеці банку, оскільки згідно технічного паспорт наданого відповідачем, на підставі якого 13.07.2017 було перереєстровано право власності за ТОВ ВКФ «Грибний край» та присвоєно новий реєстраційний номер, зокрема, у розділі «Характеристика будівель та споруд» зазначено, що: цех, майстерня та адміністративна будівля, складські приміщення, лінія змішування, січкарня, резервуар, компостна яма були побудовані у 1981 році.
Суд враховує доводи позивача про те, що оскарження реєстраційних дій, на його думку, не є ефективним способом захисту. Водночас сам по собі вибір позивачем альтернативного способу захисту не звільняє суд від обов`язку перевірити його належність та здатність відновити порушене право. Оскільки у межах даної справи не заявлено вимог щодо правомірності набуття права власності ТОВ «MV» та скасування реєстраційної дії, яка фактино продублювала існуючий обєкт нерухомості у якості новоствореного майна. 
За таких обставин обраний спосіб захисту не усуває правову невизначеність, на яку посилається позивач, а фактично спрямований на повторне судове встановлення обставин, що вже охоплюються рішенням №911/5278/14 та стадією його виконання та призведе до продовження існування правової невизначеності повязаної з існуванням двох різних(самостійних) реєстраційних записів щодо одного й того самого спірного майна на яке вже звернуто стягнення рішенням суду.
Відтак заявлена в межах даного провадження вимога не є належним та ефективним способом захисту.
Оцінивши всі доводи сторін, суд приходить до висновку, що: - право позивача на звернення стягнення вже встановлено рішенням №911/5278/14; - виконавче провадження є належним процесуальним механізмом реалізації цього права; спірне майно є майном на яке вже звернено стягнення рішенням №911/5278/14;- у межах даної справи не доведено наявності нового самостійного порушення права позивача; - обраний спосіб захисту є неналежним.
За таких умов суд дійшов висновку, що позивач не довів обставин, які є необхідними для задоволення позовних вимог, а відтак правові підстави для їх задоволення відсутні.
Відповідно до вимог статті 129 ГПК України судові витрати позивача, понесені ним в межах розгляду спору, залишити за позивачем.
В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів.
Відповідно до статті 145 ГПК України суд скасовує заходи забезпечення позову за власною ініціативою або за вмотивованим клопотанням учасника справи. З огляду на відсутність підстав для подальшого застосування забезпечення позову, суд дійшов висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 30.07.2024 року, позаяк суд відмовляє в позові.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Господарського суду Київської області від 30.07.2024 у справі №911/1910/24.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.
Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2026.

Суддя А.Ф. Черногуз