Справа № 456/7055/25 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М. 
Провадження № 33/811/494/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Доарме Валерія Семеновича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Доарме Валерія Семеновича на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2026 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 07 грудня 2025 року о 10 год. 46 хв. у м. Стрий по вул. Шухевича, 26, керувала транспортним засобом – електроскутером марки «Форте» д.н.з. б/н, будучи у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у медичному закладі за допомогою газоаналізатора, що підтверджує висновок лікаря №194, позитивний результат 1,53 проміле, дана подія зафіксована на нагрудну бодікамеру 148 та 139, чим порушила вимоги п. 2.9.а ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, адвокат Доарме В.С.., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Окрім того, адвокат Доарме В.С., просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2026 року, оскільки під час проголошення рішення їх не було, про результат розгляду справи вони дізналися 11 березня 2026 року.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою.
Наголошує, що матеріалами справи не зафіксовано, що ОСОБА_1 рухалася на електросамокаті, вона вела електросамокат поруч із собою. 
Зазначає, що ОСОБА_1 та лікар швидкої допомоги повідомляли патрульному, що вона просто послизнулася і впала.
Наголошує, що ОСОБА_1 була лише пішоходом, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Звертає увагу, що пояснення ОСОБА_1 є недопустимим доказом, оскільки такі написані під диктовку працівника поліції, окрім того працівниками поліції не роз`яснено їй належним чином права та обов`язків, через що порушено її право на захист.
Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник ознайомилися з постановою 11 березня 2026 року в ЄДРСР та не були під час проголошення повного тексту постанови, а виготовлення апеляційної скарги потребує значного часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити адвокату Доарме В.С. строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз представлених матеріалів свідчить про те, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №534117 від 7 грудня 2025 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 , 07 грудня 2025 року о 10 год. 46 хв. у м. Стрий по вул. Шухевича, 26, керувала транспортним засобом – електроскутером марки «Форте» д.н.з. б/н, будучи у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у медичному закладі за допомогою газоаналізатора, що підтверджує висновок лікаря №194, позитивний результат 1,53 проміле, дана подія зафіксована на нагрудну бодікамеру 148 та 139;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №194 від 7 грудня 2025 року (а.с. 3) з якої вбачається, що в ОСОБА_1 діагностовано стан алкогольного сп`яніння (1,53 проміле);
- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), з якого встановлено, що працівниками поліції було виявлено в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із порожнини рота, не чітка вимова, поведінка, яка не відповідала обстановці), у зв`язку із чим їй запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5), з якого вбачається, що у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різки запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя), у зв`язку із чим їй запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, результат позитивний 1,53 проміле;
- схемою місця ДТП від 7 грудня 2025 року (а.с. 6), на якій відображено дорожню обстановку та пошкодження транспортного засобу;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 7 грудня 2025 року (а.с.7), з яких вбачається, що вона 07 грудня 2025 року у м. Стрий по вул. Шухевича, 26, здійснювала рух транспортним засобом – електроскутером марки «Форте», не вибрала безпечної швидкості, не була уважна, здійснила падіння, у зв`язку із чим отримала незначні тілесні ушкодження та пошкодила елктросамокат;
- заявою ОСОБА_1 від 7 грудня 2025 року (а.с. 8), в якій вона зазначала, що здійснювала рух транспортним засобом – марки «Форте», не вибрала безпечної швидкості, не була уважна, здійснила падіння;
- копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №534098 від 7 грудня 2025 року (а.с. 9),з якого встановлено, що ОСОБА_1 керуючи електроскутером марки «Форте» д.н.з. б/н,, не вибрала безпечної швидкості руху щоб мати змогу контролювати його рух, безпечно керувати ним та не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміні, в результат чого втратила керування транспортним засобом та здійснила падіння, внаслідок чого електросамокат отримав механічні пошкодження руля, чим порушила п. 12. 1 ПДР України;
- постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 лютого 2026 року справа №456/7020/25 провадження №3/456/183/2026, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;
- рапортом працівника поліції (а.с. 10), з якого вбачається, що працівниками поліції на місці ДТП встановлено, що відбулося перекидання електросамоката марки «Форте» д.н.з. б/н, під керуванням водія ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; 
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджено судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано опитування водія ОСОБА_1 , яка зазначала, що здійснювала рух електросамокатом та впала, окрім того на відео зафіксовано процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, результат огляду 1, 53 проміле, ознайомлено її з протоколами про адміністративні правопорушення.
Твердження апелянта, що матеріалами справи не зафіксовано, що ОСОБА_1 рухалася на електросамокаті, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки мають формальний характер, окрім того апеляційний суд зазначає, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах).
Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову.
Як встановлено з постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 лютого 2026 року справа №456/7020/25 провадження №3/456/183/2026, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.1 ПДР України, а саме за керування транспортним засобом 7 грудня 2025 року о 10 год. 46 хв., внаслідок чого відбулося ДТП.
Аргументи апелянта, що ОСОБА_1 вела електросамокат поруч із собою, послизнулася і впала, була лише пішоходом, спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 7 грудня 2025 року (а.с. 7) та відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який описано вище за текстом.
Доводи апелянта, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 належним чином права та обов`язків, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №534117 від 7 грудня 2025 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 , було роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується її підписом.
Твердження апелянта, про недопустимість пояснень ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вона надала їх особисто, виклала обставини власноруч, без будь-яких застережень щодо тиску чи стороннього впливу, а також підтвердила їх зміст своїм підписом, що свідчить про добровільність їх складання та достовірність викладеної інформації.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 ,., суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Доарме В.С. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
поновити адвокату Доарме Валерію Семеновичу строк на апеляційне оскарження постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2026 року.
Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2026 року, про притягнення  ОСОБА_1 ,до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Доарме Валерія Семеновича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.