Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2026 р. №520/1083/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) третя особа: Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил, буд. 6,м. Київ,03049, код ЄДРПОУ 00034022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом, в якому просить суд:
1. Визнати протиправною бездіяльність (дії) військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткових видів грошового забезпечення в період з 18.07.2023 по 28.02.2025 передбачених постановою КМУ №168 від 28 лютого 2022 року.
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 додаткових видів грошового забезпечення за період з 18.07.2023 по 28.02.2025, та виплатити різницю з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що має право на додаткову винагороду під час дії воєнного стану за безпосередню участь у бойових діях за період з 18.07.2023 по 28.02.2025, однак відповідачем за вказаний період не у повному обсязі виплачено їй вказану додаткову винагороду невірно здійснивши розрахунки.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання. 
Відповідачем, Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, надано відзив на позов, в якому сторона відповідача проти вимог поданого позову заперечує. Зазначає, за період проходження військової служби їй нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення у повному обсязі відповідно до чинного законодавства, наказів командира військової частини та встановлених нормативно-правових актів. Згідно з довідкою про розміри видів додаткової винагороди від 14.02.2026 № 1571/4740, виданою військовою частиною НОМЕР_2 , загальний розмір додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з липня 2023 року по березень 2025 року становить 704 227,36 грн. Зазначена сума включає додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, яка нараховувалась та виплачувалась на підставі наказів командира військової частини з урахуванням фактичної участі Позивача у бойових діях (спеціальних) завданнях.
Від третьої особи - Міністерство оборони України, надійшли письмові пояснення в яких представник вказав, що ОСОБА_1 не займала жодної посади в штаті безпосередньо саме в апараті Міністерства оборони України, як юридичної особи; військової служби безпосередньо в Міністерстві оборони України не проходив, а отже, будь-які безпосередні правовідносини з приводу предмету спору у даній справі між позивачем та Міністерством оборони України місця не мали і не мають.
Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. 
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами. 
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне. 
Позивач, ОСОБА_1 , проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді розвідника третього розвідувального відділення першого розвідувального взводу, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 .
Позивач в період з 24.02.2022 р по 19.07.2022 р та з 01.08.2022 р. до 18.10.2022 р. та з 27.10.2022 по 22.11.2022 р брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Харківський, Донецькій області у складі військової частини НОМЕР_5 , що підтверджується Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України №1805 від 27.12.2022.
Також, ОСОБА_1 , у період з 18.07.2023 по 14.01.2024, з 30.01.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 12.04.2024, з 16.04.2024 по 26.05.2024, з 28.05.2024 по 14.12.2024, з 30.12.2024 по 31.12.2024, з 21.02.2025 по 28.02.2025 брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Харківська обл., м. Дергачі, Харківська обл. с-ще. Слатине. Харківська обл. с-ще.Лісне. Донецька обл. с-ще. Богатир. Донецька обл. с-ще. Розлив. Харківської обл.,с-це. Бугаївка, що підтверджується Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 1571/3333 від 26.03.2025 року.
Крім того, довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 14.04.2024 року підтверджено участь ОСОБА_1 за період з 18.07.2023 по 14.01.2024. з 30.01.2024 по 31.03.2024 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Харківська обл., м.Дергачі, Харківська обл. с-ще. Слатине.
Вважаючи, що відповідачем не у повному обсязі проведена виплата додаткової винагороди у за липень 2023 року - 14 днів, за серпень 2023 - 31 день, за вересень 2023 - 30 днів, за жовтень 2023 - 31 день, за листопад 2023 - 30 днів, за грудень 2023 - 31 день, за січень 2024 - 16 днів, за лютий 2024 - 29 днів, за березень 2024 - 31 день, за квітень 2024 - 27 днів, за травень 2024 - 30 днів, за червень 2024 - 30 днів, за липень 2024 - 31 день, за серпень 2024 - 31 день, за вересень 2024 - 30 днів, за жовтень 2024 - 31 день, за листопад 2024 - 30 днів, за грудень 2024 - 16 днів, за лютий 2025 - 8 днів. із розрахунку 100 000,00 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд по суті зазначає наступне.
Так, 28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Вказана постанова №168 у спірному періоді мала декілька редакцій щодо предмета спору.
Зі змісту постанови №168 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) видно, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, вони набувають права на отримання збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень.
Тобто, сам факт виконання позивачем у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн.
Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців (пункти 3-5 розділу XXXIV "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затверджено наказ Міністерства оборони України 25 січня 2023 року № 44).
При цьому, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, абзацами 3, 4 п. 3 якого передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
На підставі рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).
Таким чином, відповідно до пункту 5 рішення № 248/1298 виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснюється на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.
Згідно Протоколу наради робочої групи з опрацювання єдиних підходів щодо порядку виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 16.04.2022, затвердженого заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України, зазначено, що військовослужбовцям (в тому числі і ті, що забезпечують заходи з евакуації, ремонту техніки, продовольчого забезпечення, ведення служби, обліку документів тощо) здійснюється виплата винагороди в розмірі 100000 грн, у разі перебування цих військовослужбовців у складі угрупування військ в районі ведення бойових дій з урахуванням документального підтвердження участі військовослужбовців у збройних діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони.
Отже, необхідною умовою для отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн є не лише перебування військовослужбовця в районах проведення воєнних (бойових) дій, необхідним є саме прийняття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
При цьому, наведені обставини мають бути підтверджені документально, журналами бойових дій та наказами командира військової частини.
Враховуючи наведене правове регулювання спірного питання, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої пстановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 рішення №248/1298.
Суд зазначає, що позивач в якості підстави для виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн надав суду Довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 1571/3333 від 26.03.2025 року, відповідно до якої позивачка у період з 18.07.2023 по 14.01.2024, з 30.01.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 12.04.2024, з 16.04.2024 по 26.05.2024, з 28.05.2024 по 14.12.2024, з 30.12.2024 по 31.12.2024, з 21.02.2025 по 28.02.2025 брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Харківська обл., м. Дергачі, Харківська обл. с-ще. Слатине. Харківська обл. с-ще.Лісне. Донецька обл. с-ще. Богатир. Донецька обл. с-ще. Розлив. Харківської обл.,с-це. Бугаївка (а.с. 24-25).
При цьому, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що позивач увесь спірний період (з 18.07.2023 по 28.02.2025) постійно виконувала бойові завдання (розпорядження), які б відповідали зазначеним умовам, а тому надана довідка не може бути беззаперечним доказом та підставою для виплати 100000 грн, у відповідності до постанови КМУ №168.
Разом із тим, в обґрунтування протиправності розрахунку позивачем в позовній заяві наведено приблизний арифметичний розрахунок належних сум для виплати, в якому вказує, що у жовтні 2024 року вона безпосередньо брала участь у заходах протягом 31 із 31 календарного дня, у листопаді 2024 року – протягом 30 із 30 календарних днів, а у грудні 2024 року – протягом 16 із 31 календарного дня (з 01.12.2024 по 14.12.2024 та з 30.12.2024 по 31.12.2024).
Проте, як встановлено судом відповідно до наданих відповідачем документів, а саме наказів по стройовій частині та довідок про безпосередню участь особи у заходах, додаткова винагорода нараховувалась Позивачу за фактичну участь у заходах у наступні періоди: з 01.10.2024 по 31.10.2024 (31 календарний день), з 11.11.2024 по 30.11.2024 (20 календарних днів) та з 10.12.2024 по 14.12.2024 (5 календарних днів).
Так, відповідно до відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 14.12.2024 № 383 (по стройовій частині), ОСОБА_1 вибула у частину щорічної основної відпустки з 15 по 29 грудня 2024 року строком на 15 діб, з 15 грудня 2024 року знята з котлового забезпечення. (а.с. 107).
Таким чином, з 15.12.2024 Позивач не могла брати безпосередню участь у заходах.
Також відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 30.12.2024 № 401 (по стройовій частині), ОСОБА_1 , яка перебувала у частині щорічної основної відпустки, 28 грудня 2024 року була шпиталізована до Головного військового клінічного госпіталю, м. Київ (а.с. 108).
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 08.01.2025 № 9 (по стройовій частині), ОСОБА_1 прибула зі шпиталю з 09 січня 2025 року та того ж дня вибула у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою строком на 30 діб, з 09 січня 2025 по 08 лютого 2025 року, знята з котлового забезпечення ( а.с. 109).
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 08.02.2025 № 42 (по стройовій частині), ОСОБА_1 прибула з відпустки для лікування у зв`язку з хворобою 27 січня 2025 року та вибула зі шпиталю 27 січня 2025 року (а.с. 110).
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 21.02.2025 № 55 (по стройовій частині), ОСОБА_1 прибула зі шпиталю з в/ч НОМЕР_6 та лише з 22 лютого 2025 року була зарахована на котлове забезпечення (а.с. 111).
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 10.03.2025 № 74 (по стройовій частині), ОСОБА_1 з 10 березня 2025 року вибула до в/ч НОМЕР_7 ( АДРЕСА_2 ) (а.с. 112).
Таким чином, з наказів по стройовій частині вбачається, що з 15 грудня 2024 року по 21 лютого 2025 року ОСОБА_1 фактично не перебувала у розташуванні військової частини НОМЕР_2 (перебувала у щорічній відпустці, шпиталі та відпустці для лікування), а отже, об`єктивно не могла брати безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.
Вказані вище обставини спростовують твердження позивача про протиправну бездіяльність щодо не виплати у повному обсязі грошового забезпечення за зазначений період.
Таким чином, Позивач наводячи власний приблизний арифметичний розрахунок належних сум до виплати безпідставно завищує кількість днів безпосередньої участі у заходах:
– за жовтень 2024 року Позивач зазначає 31 день участі (з 01.10.2024 по 31.10.2024), що не відповідає фактичним даним;
– за листопад 2024 року Позивач зазначає 30 днів участі, тоді як фактично участь становила 20 днів (з 11.11.2024 по 30.11.2024);
– за грудень 2024 року Позивач зазначає 16 днів участі (з 01.12.2024 по 14.12.2024 та з 30.12.2024 по 31.12.2024), тоді як фактично участь становила 5 днів (з 10.12.2024 по 14.12.2024).
Також суд зазначає, що розрахунок належної додаткової винагороди за зазначені періоди з урахуванням фактичної участі (відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, де за дні безпосередньої участі виплачується 100 000 грн пропорційно, а за інші дні перебування на службі без участі – 30 000 грн пропорційно):
– жовтень 2024 року: 100 000,00 грн / 31 день х 31 день = 100 000,00 грн. (повний місяць з участю);
– листопад 2024 року: 100 000,00 грн / 30 днів х 20 днів + 30 000,00 грн / 30 днів х 10 днів = 66 666,67 грн + 10 000,00 грн = 76 666,67 грн;
– грудень 2024 року: 100 000,00 грн / 31 день х 5 днів + 30 000,00 грн / 31 день х 9 днів = 16 129,03 грн + 8 709,68 грн = 24 838,71 грн.
Загальна сума належної додаткової винагороди за жовтень–грудень 2024 року з урахуванням фактичної участі становить 201 505,38 грн (100 000,00 + 76 666,67 + 24 838,71), тоді як Позивач у своєму розрахунку заявляє суму 251 612,90 грн (100 000,00 + 100 000,00 + 51 612,90), що є необґрунтованим завищенням на 50 107,52 грн.
При цьому фактично за жовтень–грудень 2024 року Позивачу вже було виплачено додаткову винагороду в загальному розмірі 201 505,38 грн (100 000,00 + 76 666,67 + 24 838,71 відповідно до довідки №1571/4740 від 14.02.2026), що повністю відповідає належній сумі (а.с. 96).
Таким чином, суд вважає, що за періоди жовтень–грудень 2024 року відсутня недоплата додаткової винагороди. Більш того, зазначені періоди фактичної участі Позивача підтверджуються наказами командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині, а також підтверджується місцями дислокації підрозділу, де проходила службу Позивач.
Щодо місць дислокації підрозділу та їх невіднесення до районів ведення воєнних (бойових) дій, суд зазначає наступне.
Так, з наказів командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині вбачається, що протягом усього періоду проходження військової служби Позивачем підрозділ, у якому вона проходила службу, дислокувався у наступних населених пунктах:
– с. Уди, Харківська область, що підтверджується наказом від 17.07.2023 № 210 командира в/ч НОМЕР_8 (а.с. 97);
– м. Харків, що підтверджується наказом від 18.07.2023 № 210 командира в/ч НОМЕР_2 (а.с. 98);
– м. Дергачі, Харківська область, що підтверджується наказом від 15.09.2023 № 272 (а.с. 99);
– н.п. Слатине, Харківська область, що підтверджується наказами від 14.01.2024 № 15, від 30.01.2024 № 33, від 12.04.2024 № 109, від 13.04.2024 № 110 (а.с. 100-103);
– с-ще Лісне, Харківська область, що підтверджується наказом від 27.05.2024 № 154, від 11.06.2024 № 171, від 15.07.2024 № 212 (а.с. 104-106);
– н.п. Бугаївка, Харківська область, що підтверджується наказом від 14.12.2024 № 383, від 30.12.2024 № 401, від 08.01.2025 № 9, від 08.02.2025 № 42, від 21.02.2025 № 55, від 10.03.2025 № 74 (а.с. 107-112).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», район воєнних (бойових) дій – це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Згідно з наказами Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій», зазначені населені пункти ( АДРЕСА_3 ), що входять до Дергачівської територіальної громади Харківської області та суміжних територіальних громад, протягом спірного періоду визначались районами ведення воєнних (бойових) дій (з урахуванням категорій, таких як території можливих або активних бойових дій, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, затвердженого
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, з винятками для окремих сіл, як-от с. Слатине, де бойові дії не фіксувалися або не класифікувалися як можливі).
Зокрема, наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 № 26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» визначено райони ведення воєнних (бойових) дій з 01 по 31 січня 2023 року, за змістом якого Дергачівська територіальна громада Харківської області визначена районом ведення воєнних (бойових) дій (з початком від 13.09.2022 для більшості території).
Аналогічним чином, наказами Головнокомандувача ЗСУ (від 01.03.2023 № 56, від 01.04.2023 № 89, від 01.05.2023 № 111, від 01.06.2023 № 147, від 01.07.2023 № 183, від 01.08.2023 № 210 та послідуючими) зазначена територіальна громада була визначена районом ведення воєнних (бойових) дій (а.с. 176-219).
Отже, додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн відповідно до ПКМУ № 168 могла виплачуватись Позивачу виключно за ті конкретні дні, коли вона фактично виконувала бойові (спеціальні) завдання безпосередньо у районах, визначених наказами Головнокомандувача ЗСУ як райони ведення воєнних (бойових) дій, а не за весь час перебування у розташуванні військової частини.
Таким чином, відповідачем правомірно здійснювалось нарахування додаткової грошової винагороди пропорційно до фактичних днів участі на підставі довідок за формою 6 та наказів командира частини, а не за повні календарні місяці, як вважає Позивач.
Крім того, з наказів по стройовій частині вбачається, що Позивач протягом спірного періоду неодноразово перебувала у відпустках, на лікуванні та у відрядженнях, що додатково підтверджує обґрунтованість пропорційного нарахування додаткової винагороди.
Так, відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 14.01.2024 № 15, ОСОБА_1 вибула у частину щорічної основної відпустки строком на 15 діб, з 15 по 29 січня 2024 року, з 15 січня 2024 року знята з котлового забезпечення (а.с. 100)
Що на переконання суду, пояснює здійснення відповідачем нарахування додаткової винагороди за січень 2024 лише 15 483,87 грн замість 100 000 грн;
Також, з наказу від 30.01.2024 № 33 судом встановлено, що ОСОБА_1 прибула з частини щорічної основної відпустки 30 січня 2024 року та з 31 січня зарахована на котлове забезпечення (а.с. 101).
Відповідно до наказу від 13.04.2024 № 110, ОСОБА_1 вибула у відрядження до Центру управління розвідкою КОС ЗС України строком на 30 діб, з 13 квітня по 12 травня 2024 року, з 14 квітня 2024 року знята з котлового забезпечення, що пояснює нарахування за квітень 2024 лише 27 000 грн (а.с. 103).
Відповідно до наказу від 27.05.2024 № 154, ОСОБА_1 прибула з відрядження 27 травня 2024 року, з 28 травня зарахована на котлове забезпечення (а.с. 104)
Відповідно до наказу від 14.12.2024 № 383, ОСОБА_1 вибула у частину щорічної основної відпустки строком на 15 діб, з 15 по 29 грудня 2024 року, з 15 грудня 2024 року знята з котлового забезпечення (а.с. 107).
Відповідно до наказу від 30.12.2024 № 401, ОСОБА_1 , яка перебувала у частині щорічної основної відпустки, 28 грудня 2024 року була шпиталізована до Головного військового клінічного госпіталю, м. Київ (а.с. 108)
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 08.01.2025 № 9, ОСОБА_1 прибула зі шпиталю 09 січня 2025 року та того ж дня вибула у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою строком на 30 діб, з 09 січня 2025 по 08 лютого 2025 року, знята з котлового забезпечення (а.с. 109)
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 08.02.2025 № 42, ОСОБА_1 прибула з відпустки для лікування у зв`язку з хворобою 27 січня 2025 року та того ж дня вибула у шпиталь (а.с. 110).
Відповідно до наказу від 21.02.2025 № 55, ОСОБА_1 прибула зі шпиталю з військової частини НОМЕР_6 та з 22 лютого 2025 року зарахована на котлове забезпечення (а.с. 111)
Відповідно до наказу від 10.03.2025 № 74, ОСОБА_1 вибула до військової частини НОМЕР_7 ( АДРЕСА_2 ), 3 березня 2025 року виключена зі списків особового складу в/ч НОМЕР_2 та з усіх видів забезпечення (а.с. 112).
Таким чином, значну частину часу ОСОБА_1 фактично не перебувала у розташуванні бойових підрозділів – перебувала у щорічних відпустках (січень 2024, грудень 2024), у відрядженні (квітень–травень 2024), на шпитальному лікуванні та у відпустці для лікування (грудень 2024 – лютий 2025), а отже, об`єктивно не могла брати безпосередню участь у бойових діях (спеціальних завданнях) протягом цих періодів.
Це повністю узгоджується з даними довідки від 14.02.2026 № 1571/4740: за січень 2024 – 15 483,87 грн (16 днів з 31); за квітень 2024 – 27 000,00 грн (27 днів з 30); за грудень 2024 – 24 838,71 грн; за січень 2025 – 0,00 грн; за лютий 2025 – 8 571,43 грн (8 днів: з 21.02 по 28.02.2025); за березень 2025 – 8 709,68 грн (лише за дні до виключення зі списків) (а.с. 96).
Тобто, позивачем окрім власного приблизного розрахунку, не надано жодних доказів своєї безпосередньої постійної участі в бойових діях, як і не надано відповідних бойових розпоряджень командира військової частини.
Враховуючи вищезазначене, оскільки відповідачем здійснено нарахування та виплата додаткової винагороди із розрахунку 30000 грн та 100 000 на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у бойових діях або в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 18.07.2023 по 28.02.2025, та судом не встановлено будь-яких ознак протиправності в діях відповідача щодо виплати позивачу відповідно до постанови №168 додаткової винагороди у вказаному розмірі, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволення позовних вимог. 
Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) третя особа: Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил, буд. 6,м. Київ,03049, код ЄДРПОУ 00034022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя Бідонько А.В.