П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
03 лютого 2026 року 	 	справа 280/7391/25	

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
головуючий суддя Суховаров А.В. 
судді Ясенова Т.І., Головко О.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2025 (суддя Сіпака А.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання відстрочки від призову

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.08.2025 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправним рішення оформлене протоколом № 1 від 12.08.2025, про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачу на підставі пункту 24 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” як адвокату, та зобов`язати прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, як адвокат, має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації позивачу на підставі пункту 24 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” оскільки відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” військова служба є несумісною з діяльністю адвоката.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2025 відмовлено у задоволені позову. Прийняте рішення суд мотивував тим, що відповідно до частини 2 статті 7 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, у разі виникнення обставин несумісності, встановлених частиною першою цієї статті, адвокат у триденний строк з дня виникнення таких обставин подає до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності. Частиною 1 статті 31 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” передбачено, що право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Тобто, вказані норми закону не звільняють позивача, як адвоката, від призову на військову службу під час мобілізації, а надають можливість зупинити адвокатську діяльність.
В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги фактично покладено доводи позовної заяви.
Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив відповідачу заяву від 16.08.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 24 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. В якості додатків до заяви зазначено: оригінал витягу з Єдиного реєстру адвокатів України АР № 0027.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.02.2025 у справі №280/9369/24 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.08.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 24 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в її наданні відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.
Повідомленням №3212 від 13.08.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, що протоколом №1 від 12.08.2025 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Причиною відмови зазначено те, що відповідно до пункту 24 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” та Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, не передбачено надання відстрочки особі, яка займається індивідуальною адвокатською діяльністю (адвокат).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та діє до цього часу.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частин 2, 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає проходження військової служби.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «;Про Збройні Сили України», «;Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено Законом України «Про загальну мобілізацію» № 3543-XII. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальну мобілізацію»:
- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;;
- особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій;
Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про загальну мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:
- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;
- інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Статтею 23 Закону України «Про загальну мобілізацію» передбачені підстави надання, перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації
Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 23 Закону України «Про загальну мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.
За твердженням позивача, з яким не погодився суд першої інстанції стаття 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є законодавчим актом, що встановлює несумсність роботи адвоката з військовою службою.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» несумісною з діяльністю адвоката є військова або альтернативна (невійськова) служба.
Відповідно до частини 2 статті 7 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» уразі виникнення обставин несумісності, встановлених частиною першою цієї статті, адвокат у триденний строк з дня виникнення таких обставин подає до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що пункт 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не містить застережень щодо неможливості проходження військової служби по мобілізації через зайняттям адвокатською діяльністю, як це вимагається пункт 24 частини 1 статті 23 Закону України «Про загальну мобілізацію», вказані норми не звільняють позивача, як адвоката від призову на військову службу під час мобілізації.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на рішення Ради адвокатів України №60 від 02.08.2022, яким для адвокатів було надано роз`яснення щодо виконання адвокатами вимог, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” під час проходження адвокатами військової служби.
Вказаним рішенням встановлено, що у разі виникнення обставин несумісності через призов адвоката на військову службу під час мобілізації, адвокат у триденний строк з дня виникнення таких обставин подає до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності.
Отже, у спірних правовідносинах обставина зайняття позивачем адвокатською діяльністю не впливає на його конституційний обов`язок захисту Вітчизни, оскільки відповідно до приписів Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» він може проходити військову службу, але повинен припинити адвокатську діяльність.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2025 – без змін.

Постанова набирає законної сили з 03.02.2026 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров 

судді Т.І. Ясенова 

судді О.В. Головко