ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Тимощук О.Л.

16 березня 2026 року	Львів	Справа № 300/1971/25 пров. № А/857/916/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.
суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Івано-Франківської обласної прокуратури на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року у справі № 300/1971/25 за адміністративним позовом Коломийської окружної прокуратура Івано-Франківської області, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації до Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,- 
В С Т А Н О В И В :
25.03.2025р. позивач, Коломийська окружна прокуратура Івано-Франківської області, яка дії в інтересах держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації звернувся з позовом до Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, у якому просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історичного населеного місця селища Отинія Коломийського району Івано-Франківської області;
- зобов`язати вжити заходів щодо замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історичного населеного місця селища Отинія Коломийського району Івано-Франківської області. 
Рішенням Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 25.11.2025р. в позові відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Івано – Франківська обласна прокуратура подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, рішення Івано – Франківського окружного адміністративного суду від 25.11.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Списку історичних населених місць України" від 26.07.2001р. №878 в Івано-Франківській області визначено 27 історичних населених місць, серед яких селище Отинія Коломийського району Івано-Франківської області.
21.09.2020р. Міністерство культури та інформаційної політики України зверталося до голови Отинійської селищної ради з листом №11465/6.11.1, в якому наголошував на необхідності виконання вимог чинного пам`яткоохоронного законодавства та обов`язковості розроблення історико-архітектурного опорного плану селища Отинія (а.с.18-21).
Коломийська окружна прокуратура, керуючись ст.23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII, 22.11.2023р. скеровувала до Отинійської селищної ради лист №09.53-57-2848ВИХ-23, в якому просила надати інформацію про вжиті заходи з метою розроблення та затвердження в установленому порядку історико-архітектурного опорного плану селища Отинія.
07.12.2023р. Отинійська селищна рада листом №2711/04-10 повідомила Коломийській окружній прокуратурі, що в проекті "Програма розвитку культури Отинійської селищної територіальної громади на 2024-2026 рр." передбачено виділення коштів в сумі 400 тисяч гривень на розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану селища Отинія.
Згодом, Коломийська окружна прокуратура повторно звернулася до Отинійської селищної ради із запитом від 23.10.2024р. №09.53-2873ВИХ-24, в якому просила надати інформацію про вжиті, станом на момент звернення із таким запитом, заходи з метою затвердження в установленому порядку історико-архітектурного опорного плану селища Отинія, враховуючи той факт, що селище занесене до Списку історичних населених місць України у 2001 році.
29.10.2024р. листом №2628/04-10 Отинійська селищна рада повідомила Коломийській окружній прокуратурі, що на час надання такої відповіді, виготовлення даного історико-архітектурного опорного плану селища Отинія не фінансується, оскільки дане питання, згідно листа фінансового відділу Отинійської селищної ради від 28.10.2024р. № 294/02-23 не затверджено на сесії селищної ради (кошти спрямовані на допомогу Збройним силам України).
Коломийська окружна прокуратура 28.01.2025р. звернулася до Управління культури, національностей та релігії Івано-Франківської ОДА із запитом №53-241ВИХ-25, в якому зазначила, що селище Отинія включено до Списку історичних населених пунктів України, затвердженого Постановою №878. При цьому, на сайті Міністерства культури та стратегічних комунікацій України відсутня інформація про затвердження меж та режимів використання історичного ареала історичного населеного місця – селища Отинія. У зв`язку із чим прокуратура просила надати інформацію про те, чи вживались Управлінням заходи з метою усунення виявлених порушень, у тому числі в судовому порядку 
31.01.2025р. Коломийська окружна прокуратура звернулася до МКСК України із запитом від №53-273ВИХ-25 в якому просила надати інформацію, чи вживалися Міністерством заходи щодо інформування Отинійської селищної ради про необхідність замовлення, розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану історичного населеного пункту селища Отинія та чи наявний такий намір.
Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської ОДА 24.02.2025р. листом №200/01-012 повідомив прокуратурі, що відповідно до протокольного рішення за результатами селекторної наради під головуванням Заступника Керівника Офісу Президента України О.Кулеби від 13.03.2023р., скерованого листом Офісу Президента України від 13.03.2023р. №41-01/306, стосовно активізації роботи в частині розробки та затвердження історико-архітектурних опорних планів населених пунктів у регіонах України, в свою чергу облдержадмістрація направила лист від 17.03.2023р. №222/0/2-23/01-137 міським та селищним головам щодо активізації роботи в частині розробки та затвердження історико-архітектурних опорних планів. Однак, листом до міських та селищних голів від 14.01.2025р. №52/0/2-25/01-084, облдержадміністрацією зазначено на необхідності виготовлення історико-архітектурних опорних планів в складі генеральних планів населених місць. Водночас, відповідно до проведеного моніторингу, станом на 20.02.2025р. рішення сесії селищної ради про розроблення історико-архітектурного опорного плану селища Отинія Коломийського району не прийнято.
26.02.2025р. МКСК України листом №06/13/2237-25 повідомив прокуратурі, що Міністерство зверталося до відповідача із листом від 21.09.2020р. №11465/6.11.1, в якому наголошувало на необхідності виконання вимог чинного пам`яткоохоронного законодавства та обов`язковості розроблення історико-архітектурного опорного плану, однак відповідь на означений лист не надходила, проект історико-архітектурного опорного плану селища Отинія або науково-проектна документація з визначенням меж і режимів використання історичного ареалу селища на розгляд центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері охорони культурної спадщини не подано. 
Отинійська селищна ради Коломийського району Івано-Франківської області 24.04.2025р. рішенням №1421-52/2025 "Про розроблення містобудівної документації" вирішила надати дозвіл на оновлення генерального плану селища Отинія Коломийського району Івано-Франківської області, розроблення проекту містобудівної документації "Внесення змін до генерального плану селища Отинія Коломийського району Івано-Франківської області та розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту".
ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.4, ч.5 ст.54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами 
ст.66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовані Законом України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 №1805-ІІІ (надалі, також – Закон №1805-ІІІ).
ст. 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" визначено:
- охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини;
- історичне населене місце - населене місце, яке зберегло повністю або частково історичний ареал і занесене до Списку історичних населених місць України;
- історичний ареал населеного місця - частина населеного місця, що зберегла об`єкти культурної спадщини і пов`язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку.
Згідно ч.4 ст.32 Закону України "Про охорону культурної спадщини", з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України. Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, затверджується Кабінетом Міністрів України. 
У кожному історичному населеному місці визначається один або більше історичний ареал. 
Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.
ч.1-ч.5 ст.17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011р. №3038-VI передбачено, що генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.
Для населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, у межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини та зони їх охорони.
Склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації.
Відомості про зазначені в історико-архітектурному опорному плані: об`єкти всесвітньої спадщини, їх території та буферні зони; пам`ятки культурної спадщини, у тому числі археологічні, їх території та зони охорони; межі та правові режими використання історичних ареалів населених місць; історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території та їх зони охорони; охоронювані археологічні території вносяться до Державного земельного кадастру в порядку, встановленому відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" як обмеження у використанні земель у сфері забудови.
ч.7 ст.17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, які організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.
В пп.6 п."а" ч. 1 ст.31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (надалі, також – Закон №280/97-ВР) передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації.
пп.5 п."б" ч.1 ст. Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначені повноваження виконавчого органу сільської, селищної, міської ради щодо організації охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.
Згідно пп.7 п."а" ч.1 ст.32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" серед власних (самоврядних) повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради також передбачені повноваження щодо створення умов для розвитку культури, сприяння відродженню осередків традиційної народної творчості, національно-культурних традицій населення, художніх промислів і ремесел.
пп.10 п."б" ч.1 ст.32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до делегованих повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, віднесено забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.
В ст.32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності" №3038-VI видно, що Кабінет Міністрів України постановою від 13.03.2002р. №318 затвердив Порядок визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць (надалі, також – Порядок №318).
Відповідно до п.1 та п.2 Порядку №318 історичні ареали визначаються тільки в населених місцях, що занесені до Списку історичних населених місць України, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Історичний ареал охоплює історично сформовану частину населеного місця, що зберегла старовинний вигляд, розпланування і характер забудови.
п.3 та п.4 Порядку №318 передбачено, що режими використання історичних ареалів визначаються їх історико-культурним потенціалом (кількістю, видами, типами і категоріями об`єктів культурної спадщини, загальною містобудівною структурою, наявністю чи відсутністю заповідників, а також установленими зонами охорони пам`яток).
Відповідальними за визначення меж і режимів використання історичних ареалів є МКСК та уповноважені ним органи охорони культурної спадщини.
Згідно п.п. 5 та 6 Порядку №318 межі історичних ареалів визначаються спеціальною науково-проектною документацією під час розроблення історико-архітектурних опорних планів цих населених місць.
Історичний ареал - це найбільш освоєна в минулому і добре збережена частина території населеного місця, що відрізняється традиційним характером середовища і значною кількістю об`єктів культурної спадщини від інших, менш освоєних або погано збережених частин населеного місця.
Межі історичних ареалів слід проводити вздовж розпланувальних і природних рубежів, що відокремлюють історичний ареал від решти міських територій, і визначати історико-архітектурним опорним планом населеного місця. Історико-архітектурні опорні плани розробляються на основі комплексних досліджень усієї території історичного населеного місця та його найближчого оточення.
п.9 Порядку №318 передбачено, що у разі незатвердження історико-архітектурного опорного плану населеного місця, що внесене до Списку історичних населених місць України, проектна документація на нове будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об`ємно-просторових характеристик) у межах історичного ареалу розробляється з урахуванням вимог історико-містобудівного обґрунтування, порядок розроблення якого визначається наказом МКСК та Мінрегіону.
В п.10 Порядку №318 видно, що історичний ареал є спеціально виділеною у населеному місці територією історико-культурного значення із затвердженими межами, яка повинна фіксуватися в усіх землевпорядних і містобудівних документах та розглядатися як специфічний об`єкт містобудівного проектування.
У межах населеного місця може бути визначено один або кілька історичних ареалів.
п.12 Порядку №318 встановлено, що визначені науково-проектною документацією межі історичних ареалів погоджуються відповідним органом місцевого самоврядування та затверджуються МКСК.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.2021р. №926 затверджений "Порядок розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації" (надалі, також – Порядок № 926).
Відповідно до п.1 коментованого Поряду, цей Порядок визначає склад, зміст, механізм розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації на місцевому рівні: комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території, а також склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту.
пп.21 п.2 Порядку №926 встановлено, що історико-архітектурний опорний план науково-проектна документація, яка розробляється на всю територію населеного пункту, внесеного до Списку історичних населених місць України, і затверджується одним рішенням як окремий розділ у складі генерального плану такого населеного пункту (планувальних рішень генерального плану населеного пункту) як його невід`ємна складова згідно із Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", містить відомості про об`єкти всесвітньої спадщини, їх території та буферні зони; пам`ятки культурної спадщини, у тому числі археологічні, їх території та зони охорони; межі та правові режими використання історичних ареалів населених місць; історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території та їх зони охорони; охоронювані археологічні території, а також цінну історичну забудову.
В п.п.28 п.2 Порядку № 926, видно, що науково-проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали історико-архітектурного опорного плану, в яких містяться результати проведення наукових досліджень території населеного пункту і якими визначаються наявність, розташування, характеристики об`єктів нерухомої культурної спадщини, їх територій та зон охорони пам`яток, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, об`єктів всесвітньої спадщини, буферних зон, історичних ареалів.
п.3 Порядку №926 передбачено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів, детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.
Згідно п.п. 13 та 14 Порядку №926, комплексний план розробляється та затверджується з метою забезпечення сталого розвитку територіальної громади з дотриманням принципу збалансованості державних, громадських та приватних інтересів та з урахуванням концепції інтегрованого розвитку території територіальної громади (за наявності), програми комплексного відновлення території територіальної громади (за наявності), передбачає узгоджене прийняття рішень щодо цілісного (комплексного) просторового розвитку населених пунктів як єдиної системи розселення і території за їх межами. Комплексний план розробляється на всю територію територіальної громади. Комплексний план не розробляється, якщо територія територіальної громади включає лише територію населеного пункту.
Із змісту п.17, п.18 Порядку №926 видно, що генеральний план населеного пункту, призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту, розробляється у складі комплексного плану або включається до нього як складова одночасно з його затвердженням, деталізує положення комплексного плану та повинен узгоджуватися з іншими його положеннями.
У разі коли територія територіальної громади обмежується територією одного населеного пункту, генеральний план населеного пункту у межах такої територіальної громади розробляється відповідно до вимог щодо механізму розроблення, складу та змісту комплексного плану і генерального плану населеного пункту, визначених цим Порядком, в тому числі в частині проведення громадського обговорення з формування завдання або застосування концепції інтегрованого розвитку території територіальної громади.
п.23 Порядку №926, встановлено, що плани зонування територій населених пунктів у межах території територіальної громади та історико-архітектурні опорні плани з визначенням меж історичних ареалів населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, розробляються одночасно із генеральними планами та включаються до комплексного плану як невід`ємні складові генеральних планів відповідних населених пунктів.
Отже, історико-архітектурний опорний план є обов`язковою складовою генерального плану населеного пункту, внесеного до Списку історичних населених місць, і розробляється як його невід`ємний розділ відповідно до Закону №3038-VI, який входить до переліку містобудівної документації поряд із комплексним планом просторового розвитку територіальної громади та детальним планом території.
Основною метою історико-архітектурного опорного плану є захист традиційного характеру середовища історичного населеного місця, тобто збереження його історично успадкованого вигляду та об`ємно-просторової структури. План слугує інструментом для встановлення обмежень господарської діяльності в межах історичних ареалів, що допомагає запобігати руйнуванню чи спотворенню цінних історичних і культурних об`єктів.
В п.34, п.35 Порядку №926 регламентовано, що рішення про розроблення містобудівної документації на місцевому рівні (комплексного плану, генеральних планів населених пунктів, детальних планів території) щодо території територіальної громади, а також оновлення і внесення змін до неї приймає відповідна cільська, селищна, міська рада.
Виконавчий орган сільської, селищної і міської ради, Київська та Севастопольська міські держадміністрації є замовником розроблення містобудівної документації на місцевому рівні (комплексного плану, генеральних планів населених пунктів, детальних планів територій) (далі замовник), який організовує розроблення, внесення змін та подання проектів містобудівної документації на місцевому рівні на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради незалежно від визначених відповідно до закону джерел фінансування.
п.41 Порядку №926 визначено, що розроблення містобудівної документації на місцевому рівні (комплексного плану, генеральних планів населених пунктів, детальних планів території) щодо території територіальної громади, оновлення та внесення змін до неї здійснюється трьома організаційними етапами: підготовчий, основний, завершальний, які реалізуються у послідовності, визначеній п.42-п.44 цього Порядку.
Підготовчий етап включає зокрема, прийняття рішення відповідним уповноваженим органом згідно п.34 та п.37 цього Порядку (сільські, селищні, міські ради) щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні, у якому зазначаються: строки проведення підготовчих процедур розроблення містобудівної документації на місцевому рівні; прогнозовані правові, економічні наслідки та наслідки для навколишнього природного середовища (у тому числі для здоров`я населення); замовник містобудівної документації та його повноваження щодо забезпечення проведення процедури підготовчого, основного та заключного етапів розроблення містобудівної документації відповідно до вимог цього Порядку.
На підготовчому етапі виконавчий орган сільської, селищної, міської ради (замовник), зокрема:
-опісля прийняття сільською, селищною, міською радою рішення про розроблення містобудівної документації на місцевому рівні (комплексного плану, генеральних планів населених пунктів, детальних планів території) щодо території територіальної громади, та його оприлюднення, забезпечує доступ до чинних кадастрів і реєстрів або їх взаємодію з інформаційною системою;
-отримує відомості про державні інтереси та інтереси суміжних громад (для комплексних і генеральних планів);
-формує перелік раніше розробленої містобудівної документації та документів державного планування (концепції, стратегії, програми тощо);
-складає перелік затверджених документів із землеустрою, планування та використання земель;
-формує перелік документів державного планування, затверджених сільською, селищною і міською радою (концепцій, стратегій, проектів, програм, інших документів щодо існуючого стану та планів розвитку відповідних територій), а також передбачених зазначеними документами планувальних рішень, які повинні бути враховані в містобудівній документації;
-інформує громадськість про початок розроблення планів, порядок і строки подання пропозицій та розміщує інформацію про отримані пропозиції від фізичних і юридичних осіб;
-складає перелік усіх раніше розроблених та затверджених містобудівних, землеупорядних і природоохоронних документів та матеріалів, які стосуються території проектування, для подальшого використання під час розроблення планів території;
-складає перелік намірів суб`єктів містобудівної діяльності;
-формує завдання на розроблення комплексного плану територіальної громади шляхом проведення громадського обговорення за участю робочої групи, стратегічної сесії та забезпечення відкритості й публічності всіх етапів;
-залучає організації, установи, а також кошти місцевого бюджету (в тому числі отриманого шляхом субвенції з державного бюджету) та/або кошти міжнародної технічної та/або фінансової допомоги для організації громадських обговорень, підготовки та фінансування містобудівної документації;
-проводить процедури закупівлі містобудівної документації відповідно до закону, формуючи технічне завдання з усіма необхідними відомостями для укладення договору з розробником;
-визначає розробника містобудівної документації шляхом проведення закупівель згідно із законодавством та укладає з ним договір відповідно до вимог цивільного й господарського законодавства;
-вносить рішення про розроблення, оновлення або зміну містобудівної документації та відповідну інформацію до Реєстру містобудівної документації Містобудівного кадастру (п.42 Порядку №926).
Основний етап розроблення містобудівної документації включає, зокрема:
-забезпечення розробника вихідними даними, доступом до реєстрів, інформацією про державні інтереси та результатами містобудівного моніторингу;
-надання розробнику картографічної основи у відповідному масштабі, забезпечення її доопрацювання у разі потреби;
-проведення розробником аналізу даних і консультацій, узгоджених з замовником, із залученням сторонніх установ;
-розробка історико-архітектурного опорного плану під час розроблення генеральних планів населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України;
-розробка містобудівної документації відповідно до завдання, цього Порядку, державних будівельних норм та інших норм законодавства;
-врахування під час розроблення державних інтересів, інтересів суміжних територіальних громад та проєктних рішень містобудівної документації, положень та рішень документів державного планування, і надання пропозицій щодо проєктних показників;
-проведення стратегічної екологічної оцінки, підготовка матеріалів для публічних обговорень і погоджень, організація громадських слухань, узгодження містобудівної документації з уповноваженими органами, погодження державних і міжгромадських інтересів на архітектурно-містобудівній раді, передача документації на розгляд цієї ради, її коригування за результатами обговорень і експертизи та оприлюднення фінальних матеріалів на офіційних ресурсах (пункт 43 Порядку №926).
Завершальний етап розроблення містобудівної документації включає:
-подання замовником проєкту на експертизу відповідно до "Порядку проведення експертизи містобудівної документації", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011р. за №548;
-погодження розробником проєкту містобудівної документації відповідно до вимог ст.186 Земельного кодексу України;
-подання замовником проєкту на затвердження сільській, селищній, міській раді;
-розгляд та прийняття рішення щодо затвердження проектів містобудівної документації сільською, селищною, міською радою;
-внесення розробником даних до Державного земельного кадастру та отримання витягів;
-забезпечення виконавчим органом місцевої ради доступу до матеріалів затвердженої містобудівної документації, окрім інформації з обмеженим доступом (пункт 44 Порядку №926).
Таким чином, як слідує зі змісту п.п.4 п.43 Порядку №926, складовою частиною основного етапу розроблення містобудівної документації є також розроблення історико-архітектурного опорного плану відповідно до завдання, цього Порядку, державних будівельних норм та інших норм законодавства, котрий здійснюється під час розроблення генеральних планів населених пунктів, планувальних рішень генеральних планів населених пунктів у складі комплексних планів, внесених до Списку історичних населених місць України.
В п.53 Порядку №926, видно, що розділ "Історико-архітектурний опорний план" розробляється за окремим завданням, яке є складовою частиною завдання на розроблення комплексного плану або генерального плану населеного пункту і є складовою частиною тендерної документації та/або оголошення про проведення спрощеної закупівлі та вимог до предмета закупівлі.
Таким чином, із аналізу наведеного вище по тексту судового рішення видно, що розроблення (оновлення) містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема генерального плану населеного пункту (історико-архітектурного опорного плану як обов`язкової складової генерального плану населеного пункту) здійснюється трьома організаційними етапами: підготовчий, основний, завершальний. Підготовчий етап включає в себе прийняття рішення відповідним уповноваженим органом згідно з пунктами 34 та 37 цього Порядку (сільські, селищні, міські ради) щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні. Надалі, під час основного етапу, під час розроблення генеральних планів населених пунктів, планувальних рішень генеральних планів населених пунктів у складі комплексних планів, внесених до Списку історичних населених місць України, здійснюється розроблення історико-архітектурного опорного плану відповідно до завдання, державних будівельних норм та інших норм законодавства.
У спірному випадку, постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001р. №878 затверджено "Список історичних населених місць України", до якого, серед іншого, включено селище Отинія Коломийського району Івано-Франківської області.
При цьому, колегія суддів наголошує, що Отинійська селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області рішенням від 24.04.2025р. №1421-52/2025 "Про розроблення містобудівної документації" вирішила:
- надати дозвіл на оновлення генерального плану селища Отинія Коломийського району Івано-Франківської області та розроблення проекту містобудівної документації Внесення змін до генерального плану селища Отинія Коломийського району Івано-Франківської області та розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту;
- забезпечити здійснення стратегічної екологічної оцінки містобудівної документації у відповідності до вимог чинного законодавства України;
- забезпечити проведення громадських слухань містобудівної документації, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 25.05.2011р. №555 "Про затвердження проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні";
- після завершення проектних робіт, містобудівну документацію надати на розгляд архітектурно-будівельної ради при управлінні містобудування та архітектури департаменту громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури обласної державної адміністрації (а.с.77- зворотній бік а.с.77).
Таким чином, на момент прийняття рішення у даній адміністративній справі, Отинійською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області вжито первинний захід передбачений підготовним етапом оновлення містобудівної документації (прийнято рішення від 24.04.2025р. №1421-52/2025 "Про розроблення містобудівної документації").
При цьому, колегія суддів наголошує, що п.41 Порядку №926 визначено розроблення містобудівної документації на місцевому рівні (комплексного плану, генеральних планів населених пунктів, детальних планів території) щодо території територіальної громади, оновлення та внесення змін до неї здійснюється трьома організаційними етапами: підготовчий, основний, завершальний, які реалізуються у послідовності, визначеній п.42-п.44 цього Порядку.
В абз.1 п.4 пп.43 передбачено, що основний етап включає, зокрема: здійснюється розроблення історико-архітектурного опорного плану відповідно до завдання, цього Порядку, державних будівельних норм та інших норм законодавства, під час розроблення генеральних планів населених пунктів, планувальних рішень генеральних планів населених пунктів у складі комплексних планів, внесених до Списку історичних населених місць України.
Однак, прийняття рішення відповідним уповноваженим органом згідно п.34 та п.37 Порядку №926 (сільська, селищна, міська ради) щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні передбачено п.п.1 п.42, тобто першочергово у межах підготовчого етапу. 
Зважаючи на вищевикладені обставини та наявні в матеріалах справи письмові докази вірним є висновок суду першої інстанції, що на момент прийняття рішення у даній адміністративній справі, Отинійською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області вжито першочергові заходи передбачені Порядком №926, спрямовані на замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історичного населеного місця селища Отинія Коломийського району Івано-Франківської області.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України. 
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Івано-Франківської обласної прокуратури – залишити без задоволення, а Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року у справі № 300/1971/25- без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель