Справа № 164/2023/25 
п/с 1-кп/164/106/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року Селище Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 62025140130000661 від 02 травня 2025 року, по обвинуваченню: 

ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не судимого, контролера 3 відділення 1 взводу контролерів 2 спеціальної комендатури, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, з військовим званням «старший сержант»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, - 

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, щостарший сержант ОСОБА_5 , призваний на військову службу за контрактом, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 172 від 26.08.2021, та призначений на посаду контролера 3 відділення 1 взводу контролерів 2 спеціальної комендатури, військової частини НОМЕР_1 , Національної гвардії України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України», абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», старший сержант ОСОБА_5 являється працівником правоохоронного органу.
Під час проходження військової служби старший сержант ОСОБА_5 . У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та Законів України, виконувати свої службові обов`язки, що визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, сумлінно вивчати військову справу, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, бути дисциплінованим, пильним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
02 травня 2025 року близько 02 години 30 хвилин старший сержант ОСОБА_5 , керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись грунтовою автодорогою між населеними пунктами с. Підгаття та с. Мала Ведмежка Камінь-Каширського району Волинської області, у напрямку с. Мала Ведмежка, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, всупереч вимогам ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», пунктів 1.5, 2.3 6), д), 2.9 a), 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі Правила дорожнього руху), проявив безпечність, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, не переконався, що це не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив виїзд автомобіля марки «Volkswagen Passat» на ліве, по ходу руху, узбіччя, з подальшим його перекиданням.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми у вигляді рани правої і лівої тім`яних ділянок, вдавленого перелому правої і лівої тім`яних кісток з забоєм головного мозку, закритої хребетно-спиномозкової травми у вигляді перелому зубоподібного відростка другого шийного хребця, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
У прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, перебувають порушення ОСОБА_5 вимог:
- ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»: учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди громадянам;
- п. п. 1.5, 2.3 6), д), 10.1, 16.1 Правил дорожнього руху, а саме: п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян; 
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху:
п. 2.9 водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Таким чином, своїми протиправними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_5  скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286-1КК України визнав у повному обсязі та показав, що в один із весняних днів 2025 року він з ОСОБА_7 та ще одним знайомим спільно проводили час. Під час цього він вживав спиртні напої, але не перебував у стані значного алкогольного сп`яніння. Вони вирішили разом з ОСОБА_7 поїхати в інше село задля розваги. Для цього вони сіли в належний йому, ОСОБА_5 автомобіль «Volkswagen Passat» та розпочали рух. За кермом перебував він ОСОБА_5 , а ОСОБА_7 на місці пасажира. Під час руху, він, ОСОБА_5 не справився з керуванням і відбувся з`їзд автомобіля в кювет з перекиданням. В результаті цього він на деякий час втратив свідомість, а коли прийшов у адекватний стан почав окликувати ОСОБА_7 . Останній знаходився за межами автомобіля і перебував у тяжкому стані. Мобільний телефон він не зміг відшукати. Тоді він, ОСОБА_5 , побіг у село до найближчої оселі де повідомив про подію. Щиро розкаюється у вчиненому. Майже всю свою заробітну плату витрачає на відшкодування шкоди заподіяної потерпілому ОСОБА_7 . Просить в нього вибачення і на даний час вони порозумілися. Просить затвердити мирову угоду, що стосується цивільного позову по відшкодуванню шкоди потерпілому ОСОБА_10 . Просить не позбавляти його волі та призначити покарання у виді штрафу. Зможе оплатити штраф у сумі біля 170 000 гривень. За можливості не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 , та його законний представник ОСОБА_8 в судовому засіданні просили не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_5 і призначити йому покарання у виді штрафу, а також затвердити мирову угоду укладену між ними та обвинуваченим ОСОБА_5 , що стосується цивільного позову по відшкодуванню шкоди потерпілому ОСОБА_10 .
У зв`язку з визнанням обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1КК України, відсутністю заперечень з боку учасників судового провадження, судом на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
При встановлених обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286-1КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку на лікування потерпілого (матеріальна шкода на суму 25 000 грн.) та часткове відшкодування моральної шкоди потерпілому на суму 170 425 грн, а також вираження бажання відшкодувати моральну шкоду потерпілому в повному обсязі, здійснення донату в підтримку Збройних Сил України на суму 15 000 гривень.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено. 
Підсумовуючи викладене вище, суд при призначенні покарання враховує наслідки, які завдані кримінальним правопорушенням, відношення та оцінку обвинуваченим вчиненного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, вчинення ним тяжкого неумисного злочину, відсутність судимостей, молодий вік, наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність будь-яких претензій від неповнолітнього потерпілого, прохання неповнолітнього потерпілого не позбавляти волі обвинуваченого.
Відповідно до частини 1 статті 69 КК України -  за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. 
У зв`язку з наведеним, суд вважає, що доводи прокурора про необхідність призначення покарання ОСОБА_5  у виді позбавлення волі у даній конкретній справі є необґрунтованими, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне при призначенні основного покарання щодо ОСОБА_5  застосувати ч. 1 ст. 69 КК України. 
При цьому при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5  суд враховує, що обвинувачений повністю визнав свою вину, неповнолітній потерпілий не має до обвинуваченого претензій, просить суворо не карати, з урахуванням особи обвинуваченого, відсутність судимостей та відомостей, що негативно його характеризують, позитивну характеристику з місця служби, враховуючи наявність обставин які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також беручи до уваги вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5  необхідно призначити покарання у виді штрафу, що відповідає тяжкому злочину, згідно ст. 12 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами.
Суд рахує за неможливе застосування до обвинуваченогоОСОБА_5  ч. 2 ст. 69 КК України, так як призначаючи покарання без додаткового у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не буде досягнуто мети покарання, а саме  виправлення засудженого  ОСОБА_5 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами.
Саме таке покарання буде відповідати вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
13 листопада 2025 року до суду надійшов цивільний позов в якому позовач ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 просить стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 , який діє в інтересах неповнолітнього позивача (потерпілого) ОСОБА_7 завдану моральну шкоду в розмірі 2 000 000 грн. 00 коп. (два мільйона гривень) 00 копійок, а також стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 заподіяну останньому моральну шкоду в розмірі 1026,68 (одна тисяча двадцять шість гривень) 68 копійок. Під час судового провадження ОСОБА_8 подав заяву про залишення цивільного позову без розгляду в частині вимог до ПАТ «Страхова компанія «ВУСО».
23 березня 2026 року цивільним позивачем ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та цивільним відповідачем ОСОБА_5 до суду була подана заява про затвердження мирової угоди, в якій останні просять затвердити мирову угоду від 23 березня 2026 року, укладену між ними у межах цивільного позову в кримінальному провадженні № 62025140130000661, та закрити провадження в частині цивільного позову у зв`язку з укладенням та затвердженням мирової угоди. Суд вважає, що вказана мирова угода підлягає затвердженню так як умови вказаної угоди не порушують права третіх осіб, угода направлена на відшкодування моральної шкоди потерпілому як справедлива сатисфакція за вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а провадження в частині цивільного позову підлягає закриттю.
Витрати на залучення експертів при проведенні інженерно-транспортної експертизи, що становлять 7 131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня 20 коп., слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5  після набрання вироком законної сили.
 
Речові докази: - автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід повернути власнику майна ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 98, 110, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 10 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 171 700 (сто сімдесят одна тисяча сімсот) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.
Затвердити мирову угоду від 23 березня 2026 року, укладену між цивільним позивачем ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та цивільним відповідачем ОСОБА_5 у межах цивільного позову в кримінальному провадженні № 62025140130000661, визначивши загальний розмір відшкодування моральної шкоди 1 670 425 (один мільйон шістсот сімдесят тисяч чотириста двадцять п`ять) гривень. Сторони підтверджують, що частина шкоди у розмірі 170 425 (сто сімдесят тисяч чотириста двадцять п`ять) гри вже добровільно відшкодована. Порядок сплати: - 300 000 (триста тисяч) грн. протягом 7 (семи) календарних днів з моменту набрання вироком законної сили. 1 200 000 (один мільйон двісті тисяч) грн. рівними щомісячними платежами в розмірі 40000 (сорок тисяч) впродовж 30 (тридцяти) місяців, починаючи з місяця, наступного за місяцем набрання вироком законної сили. Дата внесення щомісячних платежів до 23 числа кожного місяця.
Закрити провадження в частині позовних вимог позивача ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 до цивільного відповідача ОСОБА_5 у зв`язку з укладенням та затвердженням мирової угоди. Залишити без розгляду цивільний позов в частині позовних вимог позивача ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 до ПАТ «Страхова компанія «ВУСО».
Витрати на залучення експертів при проведенні інженерно-транспортної експертизи, що становлять 7 131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня 20 коп. - стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5  після набрання вироком законної сили.
 
Речові докази: - автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути власнику майна ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили.
На вирок може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. 

Суддя Маневицького районного суду
Волинської області ОСОБА_1