Справа № 522/12885/25
Провадження № 2-а/522/65/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Федчишеної Т. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позов мотивовано тим, що 26.07.2024 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17 000,00 грн, оскільки, як зазначено в постанові, ОСОБА_1 , у порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», 21 липня 2024 року о 12 год. 30 хв. у АДРЕСА_1 , відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 до каб. № 24 на 21 липня 2024 року о 21 год. 00 хв. про що складено акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, від пояснень своєї відмови від отримання та підписання повістки відмовився, документів, які б підтверджували причини відмови не подав.
Позивач вважає указану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що 21.07.2024 заступником командира роти з морально-психологічного забезпечення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 молодшим лейтенантом ОСОБА_2 складено протокол № С/13496, в якому зазначено, що ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, в ході заходів оповіщення громадян всупереч вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в АДРЕСА_1 , відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 до каб. 24 на 21.07.2024 о 21:00, про що складено акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, пояснень своєї відмови не надав. 
Указує, що зазначене у протоколі не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки його примусово затримано та він протиправно утримувався органами ІНФОРМАЦІЯ_3 з 20.07.2024 по 21.07.2024. 
Також зазначає, що він не відмовлявся від отримання повістки та бажав проходити ВЛК зі своїми медичними документами, які на момент затримання знаходились вдома, проте його пояснення не були внесені до протоколу. 
Крім того, з протоколом про адміністративне правопорушення його ознайомлено не було, як і не було йому повідомлено про дату, час та місце розгляду адміністративної справи. 
Указує, що жодних повісток 21.07.2024 в ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , йому не вручалось.
Також зазначає, що з оскаржуваної постанови не зрозумілою є мета виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 21.07.2024 на 21:00, тобто в не робочий час. 
В оскаржуваній постанові зазначено, що 21.07.2024 він відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 21.07.2024, тобто у той же день, з чого слідує, що йому навіть не було надано часу для підготовки медичних документів, що є грубим порушенням процедури оформлення та розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Зазначає, що ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено обов`язку щодо отримання та підписання повістки, що вказує на те, що позивачем її не порушено. 
Вважає, що сам лише факт відмови від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 не може бути самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Також позивач посилався на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
На підставі наведеного просить визнати протиправною та скасувати постанову від 26.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень та справу про адміністративне правопорушення закрити.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2025 року за клопотанням позивача поновлено йому строк звернення до суду з даним позовом. Прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Також витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином засвідчені копії постанови № (без номеру) від 26.07.2024 відносно ОСОБА_1 , а також усіх матеріалів, на підставі яких її прийнято.
ІНФОРМАЦІЯ_2 подано відзив на позовну заяву, до якого долучено копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідно до постанови № (без номеру) від 26.07.2024.
У відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_2 проти позову заперечував, зазначив, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 13500 від 26.07.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він, у порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», 21.07.2024 о 12: 30 у АДРЕСА_1 відмовився від підписання та отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 до каб. № 24 на 21.07.2024 о 21:00, про що складено акт відмови від отримання повістки за підписами двох військовослужбовців групи оповіщення, відповідно до порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, від пояснень відмови від отримання та підписання повістки відмовився, документів, які б підтверджували причини відмови не надав. 
Зазначає, що порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 становить склад адміністративного правопорушення – порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
На підставі наведеного просив у задоволенні позову відмовити.
У відповіді на відзив ОСОБА_1 виклав свої арґументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень, які є аналогічними викладеним у позовній заяві. 
Дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.
Судом установлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № С/13496 від 21.07.2024, 21.07.2024 о 12 год. 30 хв. в умовах особливого періоду, в ході заходів оповіщення громадян всупереч вимог ч. 1 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» АДРЕСА_1 ОСОБА_1 відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 до каб. № 24 на 21 липня 2024 року о 21 год. 00 хв., про що складено акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, пояснень своєї відмови не надав. 
Підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в графі про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення протокол не містить. У протоколі вказано, що ОСОБА_1 від пояснень і підписання протоколу відмовився у присутності свідків.
26.07.2024 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 прийнято постанову за справою про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень.
Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 , у порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», 21 липня 2024 року о 12 год. 30 хв. у АДРЕСА_1 , відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 до каб. № 24 на 21 липня 2024 року о 21 год. 00 хв., про що складено акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, від пояснень своєї відмови від отримання та підписання повістки відмовився, документів, які б підтверджували причини відмови не надав. 
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до частини першої статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Згідно частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Згідно з частиною першою статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно частини першої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Як слідує з матеріалів справи, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП у зв`язку з порушенням ним вимог ч. 1 ст. 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-XII), а саме відмовою 21.07.2024 о 12:30 год. від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 до каб. № 24 на 21.07.2024 о 19:00 год., про що складено акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення.
Так, згідно з частиною першою статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані:
- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Разом з тим, оскаржувана постанова не містять відомостей, які саме обов`язки, визначені ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-XII, порушено позивачем.
Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі - Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560.
Відповідно до пункту 28 зазначеного Порядку, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Пунктом 36 вищезазначеного Порядку передбачено, що за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені через дільниці оповіщення шляхом їх виклику до таких дільниць та вручення повісток, отриманих від районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки представниками цих дільниць, та вручення повісток за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання; представниками районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад; представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки особисто або засобами зв`язку; групами оповіщення, до складу яких можуть включатися представники районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, поліцейські, а також під час оповіщення мешканців багатоквартирних будинків - керівник установи (організації) або фізична особа - підприємець, яка надає послуги з управління багатоквартирними будинками, або голова правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
Положеннями пункту 47 зазначеного Порядку передбачено, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Разом з тим, притягнення до юридичної відповідальності здійснюється лише на підставі закону.
При цьому відмова особи від отримання повістки на виклик до ТЦК та СП не є порушенням обов`язків, що передбачені у вказаній нормі.
Таким чином посилання на порушення позивачем частини першої статті 22 Закону № 3543-XII є необґрунтованим. Відомостей про порушення позивачем будь-яких інших норм законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію для цілей притягнення позивача до відповідальності за статтею 210-1 оскаржувана постанова не містить.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону № 3543-XII у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Аналіз викладеного свідчить, що резервісти та військовозобов`язані у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки мають обов`язок з`явитися у зазначені в повістці місце та строк. Водночас, норми чинного законодавства не містять приписів про обов`язок особи отримати повістку про виклик до відповідного ТЦК та СП.
Таким чином, сама лише відмова особи від отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема частини першої статті 22 Закону № 3543-XII.
Наведене вище свідчить про наявність достатніх підстав для висновку, що спірна постанова не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Крім того, під час розгляду даної справи судом також встановлено, що відповідачем допущено порушення під час процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення № С/13496 від 21.07.2024 в графі підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній, від пояснень і підписання протоколу відмовився в присутності свідків.
При цьому у графі «від пояснень і підписання протоколу відмовився у присутності свідків» наявні лише графічні підписи, проте прізвища, імена та по батькові свідків відсутні.
Наведене вище у сукупності свідчить про наявність достатніх підстав для висновку, що спірна постанова не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд враховує, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.
Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.
Відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Всупереч вимогам ч. 2 ст. 79 КАС України відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а отже й правомірності оскаржуваної постанови.
Таким чином, суд дійшов висновку, що оспорювана постанова від 26.07.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 72, 77, 242-246, 250, 272, 286, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника ОСОБА_3 від 26.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень та справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя:        Тетяна ФЕДЧИШЕНА