УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 274/7921/25	Головуючий у 1-й інст. Яковлєв О. С.	
Категорія 146	Доповідач Скітневська О.М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року	м. Житомир	

Житомирський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Скітневської О.М., за участі: особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Олянюка В.Л., потерпілого ОСОБА_2 , представника Департаменту патрульної поліції – Ковальського Є.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_2 та Департаменту патрульної поліції на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 лютого 2026 року, якою закритопровадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 лютого 2026 року закрито провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не дав належної і об`єктивної оцінки фактичним обставинам справи та наявним доказам, не врахував пояснення безпосередніх свідків ДТП. Крім того, звертає увагу на те, що п.3.1 ПДР України встановлює особливий правовий режим руху оперативного транспорту та передбачає пріоритет за умови увімкнення спеціальних сигналів, що логічно передбачає обов`язок інших учасників дорожнього руху забезпечити безперешкодний проїзд такого транспортного засобу.
Департамент патрульної поліції (далі – Департамент), в особі представника Ковальського Є.Р., в апеляційній скарзі просить визнати Департамент потерпілою особою, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Департамент є потерпілою особою, оскільки останньому належить транспортний засіб CKC SKQ 18ШП, днз НОМЕР_1 , згідно технічного талону серії ААА № 002155, про що не зазначено працівником поліції у протоколі. Доводи скарги є аналогічними доводам скарги ОСОБА_2 , та грунтуються на тому, що суд не дав належної і об`єктивної оцінки фактичним обставинам справи та наявним доказам, не врахував пояснення безпосередніх свідків ДТП. Крім того, звертає увагу на те, що п.3.1 ПДР України встановлює особливий правовий режим руху оперативного транспорту та передбачає пріоритет за умови увімкнення спеціальних сигналів, що логічно передбачає обов`язок інших учасників дорожнього руху забезпечити безперешкодний проїзд такого транспортного засобу. Відсутність автотехнічної експертизи свідчить про передчасність висновків суду. Посилається на непослідовність судом оцінки доказів у пов`язаній справі № 274/7919/25 за участі ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання щодо визнання Департаменту патрульної поліції потерпілим у справі та можливості розгляду його скарги, суд враховує, що згідно зі ст.269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.
До апеляційної скарги представником Департаменту патрульної поліції долучено технічний талон транспортного засобу CKC SKQ 18ШП, днз НОМЕР_1 , серії ААА № 002155 від 11.10.2024, згідно з яким власником вказаного транспортного засобу, який отримав пошкодження у ДТП, є Департамент, тому є потерпілими у даній справі. Оскільки статус потерпілого визначається нормою закону, то не зазначення осіб у протоколі не перешкоджає останнім користуватися усіма правами потерпілої особи та оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника пригоди. З урахуванням наведеного апеляційна скарга Департаменту підлягає розгляду. 
Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 та представника Департаменту патрульної поліції, які підтримали свої апеляційні скарги, просили їх задовольнити, ОСОБА_1 та його захисника Олянюка В.Л., які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду було дотримано у повному обсязі і висновок суду про відсутність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі, підтверджується матеріалами справи. 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 508713 від 10.11.2025 цього дня о 08 год 25 хв. по вулиці Чуднівській, 130, в м. Бердичеві водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Peugeot 205D, д.н.з. НОМЕР_2 , при наближенні транспортного засобу скс, д.н.з. НОМЕР_1 , з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, не зупинився біля правого краю проїзної частини, не надав дорогу, не забезпечив безперешкодний проїзд, внаслідок чого здійснив зіткнення, в результаті якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 3.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції водій  ОСОБА_1 вини не визнав і пояснив, що рухався в межах дозволеної швидкості на заокругленій ділянці дороги, яка повертала вправо. Перед ним рухались транспортні засоби, тому він не бачив, що коїться. Автомобілі, що рухались перед ним різко почали пригальмовувати і приймати вправо. Він продовжив рух у своїй смузі руху. Проблискових маячків та звукового сигналу він не чув. Через декілька секунд відбулось зіткнення на його смузі руху. Удар прийшовся у праву передню частину його транспортного засобу. 
Водій іншого транспортного засобу ОСОБА_2 пояснив, що працює на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції в Житомирській області. Точної дати не пам`ятає, здійснював супровід військової колони з увімкненими проблисковими маячками синьо-червоного кольору. В колоні рухався першим. По вулиці Чуднівській в м. Бердичеві з-під автомобіля "Рено", що рухався в зустрічній смузі руху, прийняв вправо і зупинився перед ними, виїхав автомобіль "Пежо", який уникав зіткнення з "Рено" і відбулося зіткнення з його автомобілем. Рядності на проїжджій частині не було. Зіткнення відбулося по центру на прямій частині дороги, бо він об`їжджав транспортні засоби, що припаркувались справа в попутному напрямку руху. Схему та протокол про адміністративне правопорушення складали місцеві інспектори поліції. Схема відповідає дійсності.
Судом було допитано свідків та досліджено докази у справі, а саме: 
-письмові пояснення ОСОБА_3 , де останній зазначив, що він керував транспортним засобом, який рухався в колоні із супроводом працівників поліції. На зустрічну смугу руху виїхав автомобіль "Пежо", який здійснив зіткнення з поліцейським автомобілем. А він не встиг загальмувати і в`їхав в поліцейський автомобіль ззаду;
-схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.11.2025 року, якою зафіксовано місце зіткнення та зовнішні (видимі) механічні пошкодження транспортних засобів; 
-письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на підтвердження обставин, викладених в протоколі;
-відео з реєстратора, долучене до матеріалів справи за клопотанням захисника.
Закриваючи провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що інкриміноване ОСОБА_1 порушення п.3.1 ПДР України регулює дії водіїв оперативних транспортних засобів та не регулює дії інших водіїв, а у суду відсутні повноваження виходити за межі протоколу і самостійно визначати порушення норм. Також, суд першої інстанції вважав, що дії водія ОСОБА_1 не є причиною ДТП, оскільки пригода трапилася на смузі руху останнього, видимість якому була перекрита попутними транспортними засобами. 
Апеляційний суд погоджується із наявністю підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.
Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Зазначена норма є бланкетною і при встановленні винуватості особи необхідно встановити пункт ПДР України, який порушено водієм і який, окрім того, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
За положеннями пункту 3.1 ПДР України, у порушенні якого обвинувачується ОСОБА_1 , водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.
Отже, зазначена норма ПДР України надає право водіям оперативних транспортних засобів відступати від вимог окремих пунктів ПДР України у разі виконання невідкладного завдання та одночасного увімкненням проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу, а також забезпечення безпеки дорожнього руху.
В той же час, дії водіїв та їх обов`язки, у разі наявності на дорозі оперативних транспортних засобів з увімкненими проблисковими маячками синього або червоного кольору і спеціальним звуковим сигналом регламентуються п.3.2 ПДР України, відповідно до якого у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.
При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за порушення правил дорожнього руху поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) установлення обставин події та оформлення його результатів, зокрема, фіксування порушення ПДР із вказівкою на конкретну норму, яку порушено, наявність пошкоджень та причинно-наслідкового зв`язку між дією та наслідком.
Відповідно до вимог статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до положень статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори» міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно вимог пункту другого статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту другого статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.
У справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення стаття 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі статтями 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. 
Суддя не вправі вийти за межі протоколу та самостійно розширити або змінити фабулу (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, зазначену у протоколі, чи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це істотно порушує право особи на захист та не узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява №36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08). Тобто у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). 
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони. У випадку відсутності будь-якої зі складових адміністративна відповідальність не наступає.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, є наявність у діях особи порушень правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що у подальшому призвело до пошкодження, зокрема, іншого транспортного засобу. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку відносно того, що водій ОСОБА_1 не міг порушити п.3.1 ПДР України, оскільки зазначена норма регламентує дії водіїв оперативних транспортних засобів у разі виконання невідкладних завдань, а саме: надає їм право відступати від окремих норм ПДР України за одночасної умови - забезпечення безпеки дорожнього руху. Будь-яких обов`язків вказана норма ПДР України на інших учасників дорожнього руху не покладає, тому останніми не може бути допущено порушення п.3.1 ПДР України. Такі дії регулюються п.3.2 ПДР України, порушення якого яке не ставиться у провину водію ОСОБА_1 у фабулі протоколу серії ЕПР1 № 508713 від 10.11.2025.
За таких обставин, відповідальність водія ОСОБА_1 за порушення п.3.1 ПДР України виключається, а оскільки суд не вправі самостійно змінювати фабулу обвинувачення, суд першої інстанції правильно закрив провадження за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про наявність логічного зв`язку між правами, передбаченими п.3.1 ПДР України для водіїв оперативних транспортних засобів, і обов`язками інших учасників дорожнього руху не можуть бути підставою для притягнення особи до відповідальності за порушення того пункту ПДР, яке йому не інкримінувалося. 
Інші доводи апеляційних скарг щодо оцінки судом доказів не впливають на правильність судового рішення за наявності встановленої невідповідності фабули правопорушення, зазначеної у протоколі, фактичним обставинам справи. 
За таких обставин, підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається, як і підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 лютого 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	О. Скітневська