Справа №587/2213/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Степаненко О. А.	
Номер провадження 33/816/1138/26 	Суддя-доповідач Колодяжний А. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Колодяжний А. О., з участю захисника Архипенка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Архипенка Олексія Ігоровича на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 23 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - 

установив:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 23 березня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно з цією постановою ОСОБА_1 30 квітня 2025 року о 02:41 год в с. Бездрик Сумського району на 12-му км дороги Н-12 Суми-Полтава керував транспортним засобом Рено трафік д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу Алкотестер Драгер 6810 та у медичній установі відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі захисник Архипенко О.І. просить скасувати постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 23 березня 2026 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Долучений до матеріалів справи відеозапис також не містить таких відомостей, оскільки його якість не дає можливості поза розумним сумнівом стверджувати, що зафіксовані на ньому події відбувалися саме за участі ОСОБА_1 . Зазначає також, що матеріали справи не містять акту огляду на стан сп`яніння, належним чином оформленого направлення, яке є підставою для проходження огляду в медичному закладі, свідки також не залучалися, що свідчить про грубе порушення встановленої законом процедури огляду. Окрім цього зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому огляд останнього мав бути проведений в порядку статті 266-1 КУпАП. Просить застосувати аналогію закону за статтею 69 КК України та не позбавляти його підзахисного права керування транспортним засобом.
Вислухавши доводи захисника Архипенка О.І., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в статті 251 КУпАП.
Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом, наявності ознак алкогольного сп`яніння, та відмові пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського з правовою кваліфікацією таких дій за частиною першою статті 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, та окрім протоколу, об`єктивно підтверджується наявними у справі відеозаписами обставин правопорушення.
На наявних у справі відеозаписах зафіксовано обставини встановлення особи водія, яким виявився ОСОБА_1 , виявлення ознак алкогольного сп`яніння, відмови останнього пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, складення протоколу та ознайомлення з його змістом ОСОБА_1 , який відмовився ставити в ньому свій підпис, надавати пояснення. 
Відеозаписи події правопорушення всупереч доводів захисника є об`єктивними доказами у справі і не залежать від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою певних подій, а засвідчують, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських, у тому числі і щодо забезпечення ними можливості проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку. Ці відеозаписи містять усі суттєві обставини, що підлягають з`ясуванню і встановленню під час розгляду справи в суді, зокрема: 1) підтвердження факту керування особою транспортним засобом; 2) вимога поліцейського до водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння; 3) відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, на відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_1 на місці не заперечував факту керування транспортним засобом і при спілкуванні з поліцейськими під час встановлення його особи, повідомив, що «їде до дому». Будь-які інші особи, які б гіпотетично могли керувати транспортним засобом, і заявляли б про це на відео відсутні.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника щодо неналежної якості долученого до матеріалів справи відеозапису подій, оскільки, враховуючи зафіксовані на відео обставини, зокрема, з`ясування поліцейським особи водія, поведінку самого ОСОБА_1 , той факт, що даний відеозапис зроблений в темну пору доби, не містить чіткого відображення присутніх на ньому осіб, сам по собі не тягне визнання цього запису недопустимим доказом.
Окрім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу і на те, що вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суддя суду першої інстанції в постанові.
Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_1 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам пунктів 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія транспортного засобу, відноситься до компетенції поліцейського, тому відповідні доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути прийнятими до уваги.
Не заслуговують на увагу апеляційного суду і твердження захисника про порушення працівниками поліції процедури огляду ОСОБА_1 , оскільки згідно частини другої статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
До протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 долучено відеозапис, отже, відповідно до вимог частини другої статті 266 КУпАП присутність двох свідків при складанні протоколу була не обов`язковою.
Суд апеляційної інстанції не убачає в діях працівників поліції порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б свідчили про його недійсність.
Отже, наведених вище доказів достатньо, щоб на їх підставі прийти до однозначного висновку, що ОСОБА_1 30 квітня 2026 року о 02:41 год керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому огляд на стан сп`яніння повинен був проводитися згідно вимог статті 266-1 КУпАП, а не статті 266 КУпАП, уповноваженою на це особою, а не працівниками поліції, то такі не заслуговують на увагу з огляду на таке.
У відповідності до частини першої статті 15 КУпАП, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
З матеріалів справи слідує, що 30 квітня 2025 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом Рено трафік д.н.з. НОМЕР_2 поза межами території будь-якої військової частини. При цьому будь-яких доказів про те, що на цей час ОСОБА_1 безпосередньо виконував військове завдання не надано і з пояснень останнього, які зафіксовані на відеозаписі не убачається. 
Отже, як водій транспортного засобу ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП і його огляд на стан алкогольного сп`яніння мав проводитись за правилами, передбаченими статтею 266 КУпАП поліцейськими. 
У той же час, стаття 266-1 КУпАП регулює порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень, визначених главою 13 Б КУпАП.
Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні акт огляду та відповідне направлення на проведення огляду в закладі охорони здоров`я, не впливають на обсяг вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 130 КУпАП, враховуючи, що він відмовився від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.
Інші доводи апелянта мають формальний характер та не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.
Не може взяти до уваги апеляційний суд і доводи захисника про застосування при накладенні стягнення положень статті 69 КК за аналогією закону, оскільки застосування норм матеріального права за аналогією не передбачено КУпАП і крім того захисник не навів жодних визначених у статті 34 КУпАП або ж статті 66 КК України пом`якшуючих обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості правопорушення. 
Таким чином, у ході розгляду справи не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які дають підстави для скасування або зміни оскарженої постанови, а тому апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу захисника Архипенка О.І. слід залишити без задоволення.
Керуючись статтею 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 23 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника Архипенка Олексія Ігоровича на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  А. О. Колодяжний