Справа № 160/11805/25
2-а/214/16/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
03 березня 2026 року м Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чернової Н.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Нестеренко К.А.,
представника позивача- Трофименко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 160/11805/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті та просить суд скасувати постанову серії АВ № 00001299 від 14.10.2024 про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП, посилаючись на відсутність порушень нею вимог КУпАП. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 14 жовтня 2024 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю за безпекою в наземному транспорті) Слов`янчик С.І. розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM78 WAGA-WIM 35 встановив, що 14.10.2024 об 11-30 годині за адресою Н-11, км. 76=702 Дніпропетровської області автомобіль марки DAF 75 CF 250, днз НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , рухався із перевищенням загальної маси транспортного засобу на 17,500% (3,15 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 23, 443% (2,696 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП. 14 жовтня 2024 року було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00001299 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП накладено штраф у розмірі 34 000,00 грн. з подальшим подвоєнням до 68 000,00 грн. у випадку вчасної несплати. Указана постанова набрала законної сили 11.11.2024, однак постанови суду вона, позивач у справі, не отримувала, про наявність штрафу дізналась при надходженні 22.01.2025 повідомлення державного виконавця про відкриття провадження. У зв`язку з тим, що виконавчою службою автомобіль DAF 75 CF 250, днз НОМЕР_1 було оголошено в розшук, 28 січня 2024 року автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції, після чого описано державним виконавцем до повного погашення штрафу в сумі 68 000,00 грн. Оскільки зазначений транспортний засіб перевозив вантаж на замовлення швидкого псування, зупинити його роботу було вже не можливо, що спричинило сплату нею штрафу вже в такому розмірі, як було зазначено державним виконавцем, тобто в сумі 68 000,00 грн. Однак вказана сплата не означає визнання нею вини у вчиненні правопорушення, тому вона вважає вказану постанову безпідставною, незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Так, загальна вага товару становила 3 650 кг, з урахуванням чого відповідач дійшов висновку, що у спірному випадку допущено перевищення загальної маси транспортного засобу на 17,500% (3,15 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 22,443% (2,696 тон) при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон. Однак згідно свідоцтва № 6178271 про реєстрацію транспортного засобу, повна маса ТЗ 37000 кг, маса без навантаження 14 000 кг, особливі відмітки спеціалізований вантажний платформа маніпулятор, власником якого є ОСОБА_2 , а тому в її діях відсутні склад правопорушення. Крім того, вважає безпідставним стягнення з неї подвійного штрафу в сумі 68 000,00 грн. замість 34 000,00 грн., з огляду на відсутність повідомлення її належним чином про наявність постанови, а отже відсутні підстави для нарахування штрафу в подвійному розмірі. Тому просить задовольнити заявлені вимоги.
Ухвалою суду від 24 червня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання від 03.03.2026 року позивач не з`явилась, представник позивача Трофименко М.В. подала до суду заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. 
Представник відповідача в судове засідання від 03.03.2026 року не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 
09.07.2025 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, В обґрунтування відзиву на позов (а.с. 54-65) зазначено, що посилання на статтю 14-3 КУпАП, відповідно до якої відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене в тому числі частинами 2,3 статті 132-1 цього кодексу, несе відповідальна особа – фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано вказаний транспортний засіб. Оскаржувана постанова винесена 14 жовтня 2024 року, скерована 15 жовтня 2024 року на адресу проживання позивачки, що спростовує її доводи в частині не направлення відповідачем копії постанови від 14.10.2024 серії АВ № 00001299, оскільки потове відправлення повернуто за закінченням терміну зберігання 11.11.2024. Таким чином відповідачем виконані всі заходи, спрямовані на направлення оспорюваної постанови позивачу за адресою, вказаною в офіційних державних реєстрах, постанова ж набрання законної сили на підставі частини 3 статті 291 КУпАП. У зв`язку з відсутність відомостей про добровільне виконання постанови від 14.10.2024 серії АВ № 00001299, її було скеровано на примусове виконання до виконавчої служби. Відповідно до Інструкції від 27.09.2021 № 512, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП не складається та на підставі статті 279-1 КУпАП може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вважає помилковим посилання сторони позивача на частину 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки у даній справі предметом спору є не адміністративно-господарський штраф, а постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, суб`єкт адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП визначений ст. 14-3 КУпАП, а не ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а отже вказана норма закону до даних правовідносин не застосовується. Постановою від 14.10.2024 серії АВ № 00001299 встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу на 17,500% (3,15 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 23,443% (2,696 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тон. Зазначено виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу: загальна маса – 21150 кг, навантаження на одиночну вісь – 14 196 кг. Роз`яснено алгоритм розрахунку відсоткового перевищення навантаження загальної маси транспортного засобу. Стосовно посилань на помилкове посилання відповідача на вимоги п. 22.5 ПДР, оскільки транспортний засіб позивачки це спеціалізована вантажна платформа маніпулятор, зазначено посилання на ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому оскільки в особливих відмітках зазначено, що транспортний засіб позивачки є вантажним, на нього поширюються вимоги п. 22.5 ПДР, ураховуючи до того ж загальну масу транспортного засобу позивачки без навантаження 37 000 кг. А отже беручи до уваги вагові параметри транспортного засобу DAF 75 CF 250, днз НОМЕР_1 , враховуючи його заводські технічні параметри, самі по собі перевищують вагові обмеження, передбачені ст. 22.5 ПДР, оскільки для вантажного трьохвісного автомобіля передбачено максимальне значення фактичної маси 26 тон, в той час як автомобіль DAF 75 CF 250, днз НОМЕР_1 має загальну масу 37 тон. Наголошено про наслідки піднятий осей транспортного засобу, зокрема у випадку з транспортним засобом позивачки, в результаті чого оскільки вагові параметри транспортного засобу марки перевищують параметри, зазначені у пункті 22.5 ПДР, участь такого транспортного засобу допускається лише за наявності дозволу на участь у дорожньому русі. Єдиним виключенням, на які не поширюються вимоги стосовно габаритно-вагових параметрів, визначених п. 22.5 ПДР є транспортні засоби спеціального призначення, до яких транспортний засіб DAF 75 CF 250, днз НОМЕР_1 не відноситься. Тому просить відмовити у задоволенні вимог повністю. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 14 жовтня 2024 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю за безпекою в наземному транспорті) Слов`янчик Світланою Іванівною винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, серії АВ № 00001299.
Указаною постановою державним інспектором встановлено, що 14.10.2024 об 11-30 годині за адресою Н-11, км. 76=702 Дніпропетровської області, транспортний засіб марки DAF 75 CF 250, днз НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , рухався із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України,а саме перевищенням загальної маси транспортного засобу на 17,500% (3,15 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 23, 443% (2,696 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тон, у зв`язку з чим власника транспортного засобу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 34 000,00 грн. з подальшим подвоєнням до 68 000,00 грн. у випадку вчасної несплати (а.с. 10).
У постанові міститься посилання на веб-сайт, на якому особа можна ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та ідентифікатор доступу.
Із фотозображень транспортних засобів, здійснених в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, що відображаються за QR-кодом оскаржуваних постанов, зафіксовано проїзд транспортного засобу марки DAF 75 CF 250, днз НОМЕР_1 , власником якого є позивач ОСОБА_1 , згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, де зазначено в особливих відмітках, що вказаний транспортний засіб є спеціалізованим вантажним платформою маніпулятором (а.с.9).
Так, ст. 1 КУпАП визначено, що основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (Положення) визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
До основних завдань Укртрансбезпеки віднесено, зокрема здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Відповідно до п.5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.
Згідно з п.7 Положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі. Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право: проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі); використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.
Таким чином, законодавством чітко передбачено можливість Укртрансбезпеки здійснювати державний нагляд (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, що включає: здійснення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 р. №1567); фіксацію адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 №1174 (в ред. постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 р. №623).
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174 (Порядок №1174).
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Так, порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 ( далі – ПДР).
Пунктом 1.1. ПДР передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.9. ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з підпунктами б) в) пункту 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:
б) фактичної маси: вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 т (для доріг державного значення) та 14 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль - 25 т (26 т - для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9.5 тони) (для доріг державного значення) та 21 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль - 32 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, 42 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, - 44 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення);
в) навантаження на вісь: на одинарну вісь - 11,5 т для доріг державного значення; на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр 11,5 для доріг державного значення; від 1 до 1,3 метра 16 т для доріг державного значення; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 т для доріг державного значення; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни, 19 т для доріг державного значення; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни, 23 т для доріг державного значення, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20 т для доріг державного значення.
Так, у постанові про адміністративне правопорушення зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість вісей – 2 шт, відстань між вісями 1-2, 5820 мм, навантаження на вісь 1 – 6600 кг., 2 – 16900 кг, загальна маса 23500 кг, висота 3,312 м, ширина – 2,518 м., довжина – 10,276 м. 
Зазначено виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу: загальна маса – 21150 кг, навантаження на одиночну вісь – 14196 кг.
Таким чином, у даному випадку транспортний засіб DAF 75 CF 250, днз НОМЕР_1  використовував дві вісі, 1 та 2, що не спростовано позивачкою с удовому засіданні, таким чином максимальна загальна маса транспортного засобу не має перевищувати 18 тон, а максимальне навантаження на одинарну вісь (другу вісь) не може перевищувати 11,5 тон.
Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.
При цьому, приписами ч. 2 цієї статті визначено наступне порушення:
Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
В свою чергу Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1174 від 27 грудня 2019 року (далі Порядок № 1174).
Пунктом 7 Порядку № 1174 передбачено, що фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.
За змістом пункту 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати:
вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу;
вимірювання загальної маси транспортного засобу;
визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій;
вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу;
визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу;
вимірювання габаритів транспортного засобу;
фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу);
фіксацію фронтального зображення транспортного засобу;
фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей);
первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування;
автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.
Пунктом 15 Порядку № 1174 передбачено, що метадані повинні містити дані про:
засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);
місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);
найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;
дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі);
фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;
відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).
Відповідно до пункту 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Отже положення Порядку №1174 передбачають технічні можливості автоматичної системи фіксації вагових параметрів, алгоритм здійснення вимірювань та порядок дій посадових особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі. Зокрема, посадові особи Укртрансбезпеки використовують інформацію з інформаційних баз щодо відомостей про транспортний засіб.
Ураховуючи зазначені норми законодавства, процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті здійснюється в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, та має як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, а, відтак, і габаритно-вагові розрахунки щодо транспортного засобу здійснюються в автоматичному режимі та в подальшому застосовуються відповідною посадовою особою при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Факт фіксування правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, підтверджується відображеними в оскаржуваній постанові результатами вимірювання маси транспортного засобу, а також відповідними фотографіями транспортного засобу та державних номерних знаків, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт, а отже відповідачем правомірно винесено оскаржувану постанову, що не спростовано в судовому засіданні позивачкою по справі, тому відсутні підстави для задоволення вимог.
Стосовно неотримання позивачкою копії оскаржуваної постанови та відсутності застосування подійного штрафу, суд зазначає таке.
Так, відповідач зазначив, що інформація про поштову адресу була отримана від уповноважених органів та міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів.
Відповідно до пунктом 3 розділу ІІ Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2020 року № 779, до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - ЄДРТЗ) уноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби.
Пунктом 5 розділу ІІ Порядку ведення ЄДРТЗ передбачено, що в ЄДРТЗ формуються та реєструються заяви власників транспортних засобів у сфері державної реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку транспортних засобів, у тому числі заяви про внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу з обов`язковим присвоєнням програмними засобами ведення ЄДРТЗ кожній окремій заяві реєстраційного номера та фіксуванням дати і часу реєстрації.
Згідно підпункту 3 пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення ЄДРТЗ, до ЄДРТЗ уносяться відомості, зокрема, про адресу реєстрації місця проживання фізичної особи або адресу місцезнаходження юридичної особи власника (співвласника) транспортного засобу.
В силу вимог пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, власники транспортних засобів зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.
Пунктом 33 вищевказаного Порядку передбачено, що перереєстрація транспортних засобів проводиться в разі, зокрема, зміни місця проживання фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів.
Отже, при реєстрації транспортного засобу його власником вказується інформація про місце проживання, яка вноситься, також, до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
У матеріалах справи наявні письмові докази щодо відправки копії оспорюваної постанови на зареєстровану адресу місця проживання позивача, відповідно до відмітки оператора поштового зв`язку, конверт повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 71-72).
Частиною 3 статті 291 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Отже, після повернення поштового відправлення з позначкою про невручення постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-2 КУпАП, набирає законної сили.
Згідно ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 300-2 КУпАП, у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.
У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем правомірно було направлено постанову на адресу ОСОБА_1 , що міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, чим виконано обов`язок, передбачений пунктом 8 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512, відповідно до якої постанова, яку винесла уповноважена посадова особа, друкується з використанням засобів системи та протягом трьох робочих днів з дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
За таких обставин суд відхиляє доводи позивача в цій частині.
Стосовно вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 34 000,00 грн. надмірно сплаченого штрафу, суд зазначає, що Верховним Судом була висловлена правова позиція щодо цього.
Так, суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі адміністративний суд визнав протиправною та скасував, можна стягнути на користь платника згідно зі ст. 1212 ЦК як безпідставно утримувану.
На такі правовідносини не поширюються приписи ЦК України про відшкодування шкоди та Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів України, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 № 787.
До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі за позовом товариства до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) щодо повернення платникові суми адміністративно-господарського штрафу у постанові від 08.08.2023 року № 910/5880/21.
Ураховуючи відмову у задоволенні вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог, судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 77, 134, 139, 243-246,286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення – повністю.
Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст. 286 КАС України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторін:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті, код ЄДРПОУ 39816845, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури, 9.

Суддя         Н.В. Чернова