Справа № 464/4/26
пр.№ 1-кп/464/324/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року м.Львів
Сихівський районний суд м. Львова
у складі: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження: 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 06 грудня 2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025141410000973 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Львова, громадянка України, українка, з середньою спеціальною освітою, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, який Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року № 193/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 21 жовтня 2025 року N? 4643-IX продовжено строк воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб, 18.11.2025 в період часу з 16:17 год. по 17:05 год, перебуваючи у під`їзді № 2 багатоквартирного житлового будинку N?21 Г по вул. Тернопільська у м. Львові, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрала з сходового майданчику шостого поверху вказаного будинку велосипед марки «Mascotte» білого кольору 26" вартістю 5 833 гривень що належить потерпілій ОСОБА_5 .
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5 833 гривень.
У судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за викладених обставин визнала повністю, щиро розкаялася та надала показання, які повністю підтверджують фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, просила суд суворо не карати. 
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав можливим обмежитися лише допитом обвинуваченої та з`ясуванням даних про її особу. При цьому судом обвинуваченій було роз`яснено, що в цьому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану. Правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння учасниками судового провадження не оспорюється.
При призначенні покарання обвинуваченій на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення проти власності, який згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, її поведінка при розгляді в суді кримінального провадження за спрощеним порядком; відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинувачену, яка судимості немає, її вік, має на утриманні двоє дітей, наявність соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштована; на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не зверталася.
Згідно з ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. За висновками досудової доповіді, складеної провідним інспектором Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_6 , ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб, оцінюється як середній; беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення орган пробації вважає, що виправлення її без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про осіб, дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у межах санкції статті, що буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягаються до кримінальної відповідальності.
Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, на підставі ст.69 КК України, суд не знаходить.
Разом з тим, згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Тому з урахуванням особи винної, яка притягається до кримінальної відповідальності вперше, усвідомила свою провину, щиро розкаялася, суд дійшов висновку про можливість звільнення її на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з визначенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України. 
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
У порядку ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на проведення експертизи по кримінальному провадженню слід стягнути з обвинуваченої.
Накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 05 січня 2026 року арешт на кофту темно-зеленого кольору, кросівки чорного кольору із підошвою білого кольору фірми «РUMA», шарф темно-пудрового кольору і рюкзак чорного кольору, суд скасовує згідно з правилами ч.4 ст.174 КПК України.
Щодо обвинуваченої застосовувався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого сплив 23 лютого 2026 року, після чого клопотань про застосування/продовження запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 532, ч.11, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, та згідно зі ст.76 КК України покласти на неї наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 1 782,80 гривень.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 05 січня 2026 року;

Речові докази:
- кофту темно-зеленого кольору, кросівки чорного кольору із підошвою білого кольору фірми «РUMA», шарф темно-пудрового кольору повернути обвинуваченій ОСОБА_4 ;
- рюкзак чорного кольору із пеналом чорного кольору та 6-ма підручниками залишити потерпілій ОСОБА_5 ;
- компакт-диск із записами камер відеоспостереження з місця події залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення. Згідно з ч.2 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку, з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку після проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_7