ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/7249/25 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить: 1) визнати протиправною та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №054450005031 від 25.07.2025; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №1) до пільгового стажу роботи на державному підприємстві «Солотвинський солерудник» з 05.07.1996 по 16.10.1998 маркшейдером шахти №8 та з 17.10.1998 по 31.07.2001 старшим маркшейдером шахти №8, на товаристві з обмеженою відповідальністю «Закарпатполіметали» з 01.08.2001 по 07.06.2010 на посаді головного маркшейдера з повним робочим днем під землею та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №1) з часу його звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - з 24.07.2025.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку з набуттям права на пенсію він звернувся до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою та підтверджуючими документами, однак за результатами розгляду такої у призначенні пенсії було відмовлено з мотивів відсутності необхідного пільгового стажу. При цьому до такого стажу протиправно не було зараховано окремі періоди роботи за відсутності відомостей про проведення атестації робочих місць та знаходження у відпустці без збереження заробітної плати. Вказане рішення органу Пенсійного фонду вважає протиправним, оскільки спеціальний страховий стаж позивача підтверджується відомостями трудової книжки, показами свідків та уточнюючими довідками підприємства.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025, ця адміністративна справа була розподілена судді ОСОБА_2 .
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.
Ухвалою від 05 січня 2026 року у зв`язку зі звільненням головуючого судді ОСОБА_2 з посади у відставку цю адміністративну справу було прийнято до свого провадження суддею Ващиліним Р.О. 
02 жовтня 2025 року відповідач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечив з мотивів безпідставності заявлених позовних вимог. Так, зазначив, що за результатами опрацювання поданої позивачем заяви та підтверджуючих документів було встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 33 роки 00 місяців 15 днів, в тому числі стаж за Списком №1 — 0 років. При цьому вважає, що проведення атестації робочих місць є обов`язковою умовою для зарахування періоду трудової діяльності до пільгового стажу роботи. 
16 лютого 2025 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в яких просив продовжити розгляд його справи з наступними позовними вимогами:
1) визнати протиправною та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №054450005031 від 25.07.2025;
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №1) до пільгового стажу роботи на державному підприємстві «Солотвинський солерудник» з 05.07.1996 по 16.10.1998 маркшейдером шахти №8 та з 17.10.1998 по 31.07.2001 старшим маркшейдером шахти №8, на товаристві з обмеженою відповідальністю «Закарпатполіметали» з 01.08.2001 по 07.06.2010 на посаді головного маркшейдера з повним робочим днем під землею.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 24 липня 2025 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Подана ОСОБА_1 заява про призначення пенсії була скерована відповідно до принципу екстериторіальності для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ в Одеській області).
За результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №054450005031 від 25.07.2025 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років. Так, відповідно до рішення ГУ ПФУ в Одеській області страховий стаж ОСОБА_1 становить 33 років 0 місяці 15 днів, в тому числі стаж за Списком №1 – 00 років 00 місяців 00 днів. При цьому до стажу за Списком №1 не зараховано періоди роботи згідно з довідками №10 від 16.08.2024, №6 від 21.12.2024 та №10 від 07.07.2025, оскільки відсутні відомості про проведення атестації робочих місць та знаходження у відпустках без збереження заробітної плати. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу Пенсійного фонду України, з метою захисту права на пенсійне забезпечення позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду. 
Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.
Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.
Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058).
Нормами Закону №1058 передбачена можливість отримання пенсії за віком на пільгових умовах для окремих категорій працівників. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Вказане також кореспондується з положеннями ст. 13 Закону №1788.
Відтак, необхідною умовою призначення пільгової пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону №1058 є наявність відповідного стажу роботи, зокрема, на підземних роботах.
Згідно з абз. 1 та 2 п. 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 24 Закону №1058 визначені періоди, з яких складається страховий стаж. Так, ч. 1 ст. 24 цього законодавчого акту встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ч. 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).
Згідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Вказане узгоджується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі – Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі – Порядок №637).
П. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» визначено, що заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. 
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).
Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (що була чинна на момент видачі трудової книжки НОМЕР_1 ).
Судом встановлено, що при зверненні до ГУ ПФУ в Закарпатській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 подав, серед іншого трудову книжку серії НОМЕР_1 , в такій наявні відомості, в тому числі, про наступні період роботи:
- з 05 липня 1996 року по 16 жовтня 1998 року в Держаному підприємстві «Солотвинський солерудник» (далі – ДП «Солотвинський солерудник») на посаді старшого маркшейдера рудника 8;
- з 17 жовтня 1998 року по 31 липня 2001 року в ДП «Солотвинський солерудник» на посаді маркшейдера рудника 9 з підземними умовами праці;
- з 01 серпня 2001 року по 07 червня 2010 року в Дочірньому підприємстві «Мужіївський золотополіметалевий рудник» (в подальшому реорганізованого шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатполіметали») на посаді головного маркшейдера з повним робочим днем під землею.
Так, зазначені відомості внесені з дотриманням вимог Інструкції, зокрема, відомості про прийняття, переведення та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства. З них можна достеменно встановити найменування посади, що обіймав позивача, періоди перебування на такій, номер та дату розпорядчого документа. 
На підтвердження пільгового стажу за вказаний період та пільгового характеру роботи ОСОБА_1 подав до органу Пенсійного фонду України також довідку №10 від 16.08.2024, видану ДП «Солотвинський солерудник», довідки №6 від 21.12.2024 та №10 від 07.07.2025, видані Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатполіметали», та акт перевірки Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №0700-0902/1-2207 від 09.05.2025. 
Довідкою №10 від 16.08.2024, виданою ДП «Солотвинський солерудник» підтверджено те, що у період з 05.07.1996 по 16.10.1998 та з 17.10.1998 по 31.07.2001 ОСОБА_1 виконував роботи на посадах маркшейдера шахти №8 та старшого маркшейдера шахти №9, що передбачені Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, на глибині 150 м і більше з загазованістю шахти першої категорії по газу-метану повний робочий день під землею та 50% і більше робочого часу під землею. 
Окрім того, відповідно до акта №0700-0903-1/ від 07.05.2025, складеного посадовою особою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, за результатами перевірки достовірності видачі вищезазначеної довідки для призначення пенсії ОСОБА_1 встановлено факт проведення атестації робочих місць по умовах праці в ДП «Солотвинський солерудник» на підставі наказів №2-п від 12.01.1998 та №10/а від 24.02.1998.
Довідками №6 від 21.12.2024 та №10 від 07.07.2025, виданими Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатполіметали», підтверджено факт роботи ОСОБА_1 з 01.08.2001 по 07.06.2010 в на посаді головного маркшейдера з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком №1, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 та №36 від 16.01.2003.
За результатами проведеної посадовою особою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевірки архівної довідки про пільговий стаж роботи ОСОБА_1 в Дочірньому підприємстві «Мужіївський золотополіметалевий рудник» підтверджено факт роботи позивача з серпня 2001 року по червень 2010 року на посаді головного маркшейдера з повним робочим днем під землею, що є підставою для видачі довідки про підтвердження пільгового стажу (акт №0700-0902-1/2207 від 09.05.2025). Окрім того, такою перевіркою підтверджено факт проведення на підприємстві атестації робочих місць за умовами праці на підставі наказів №37 від 23.08.1999 та №154-з від 20.07.2004. 
Більше того, відповідно до запису №12 трудової книжки НОМЕР_1 , встановлено таким, що підтверджується право ОСОБА_1 на пільгову пенсію по Списку №1 за результатами атестації робочих місць за умовами праці (наказ №314 від 27.12.2024). 
Вищевказане спростовує доводи відповідача про неможливість зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи за відсутності відомостей про проведення атестації робочих місць. 
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).
Зазначений Порядок №383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 Порядку №383 застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Ця постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку №383).
Відповідно до п. 4.3 Порядку №383, у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Так, довідки №10 від 16.08.2024, №6 від 21.12.2024, №10 від 07.07.2025 за своєю формою відповідають формі, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637. Тому суд вважає, що відповідач був зобов`язаний врахувати такі відомості при вирішенні питання можливості призначення позивачу пільгової пенсії. 
Також згідно з правовим висновком, сформованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а та Верховний Судом у постанові від 12.02.2026 у справі №120/2002/23, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Стосовно відмови зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 спірний період роботи у зв`язку із знаходженням у відпустках без збереження заробітної плати суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 84 Кодексу законів про працю України у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.
За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та роботодавцем, але не більше 30 календарних днів на рік.
За змістом статті 4 Закону України «Про відпустки» відпустки без збереження заробітної плати є одними із видів відпусток.
Відповідно до статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки», відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку або за згодою сторін.
У листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 за № 713/039/161-16 зазначено, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Цим листом Міністерство соціальної політики України роз`яснило, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.
У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.
Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
У постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, також зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
Отже, позивач має право на зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, днів відпустки без збереження заробітної плати за умови що: 1) вони пов`язані з виробничою необхідністю та 2) не більше 1 місяця в календарному році.
Відповідно до відомостей акта №0700-0902-1/2207 від 09.05.2025, складеного посадовою особою ГУ ПФУ в Закарпатській області, ОСОБА_1 перебував у відпустці без збереження заробітної плати згідно з наказом №61-к від 07.06.2002 у період з 10 червня по 24 червня 2002 року у зв`язку з відсутністю фінансування товариства та спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету.
Тому, оскільки така відпустка була пов`язана з виробничою необхідністю та не перевищувала 1 місяця, суд вважає за можливе зарахувати такий період до пільгового стажу роботи позивача. 
Жодних доказів на спростування факту роботи ОСОБА_1 у спірний період на посадах, що передбачають пільгове пенсійне забезпечення, відповідач до суду, всупереч своїм процесуальним обов`язкам, не надав. 
В свою чергу за результатами розгляду даної справи суд дійшов висновку, що з наданих ОСОБА_1 при зверненні до органу Пенсійного фонду України документів можна було достеменно встановити факт та період роботи позивача на посадах, що передбачають пільгове пенсійне забезпечення, а тому відмова відповідача у зарахуванні спірного періоду до пільгового страхового стажу є протиправною. 
У зв`язку з цим суд вважає оскаржене рішення ГУ ПФУ в Одеській області №054450005031 від 25.07.2025 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а спірні періоди роботи такими, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 для встановлення права на пенсію за віком на пільгових умовах.
Таким чином, дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов (з урахуванням уточнених позовних вимог) необхідно задовольнити повністю.
Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83,м. Одеса, Одеська область, 65012, код ЄДРПОУ – 20987385) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії (з урахуванням уточнених позовних вимог), - задовольнити повністю. 

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №054450005031 від 25.07.2025.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №1) період роботи на Державному підприємстві «Солотвинський солерудник» з 05.07.1996 по 16.10.1998 на посаді маркшейдера шахти №8 та з 17.10.1998 по 31.07.2001 на посаді старшого маркшейдера шахти №9, в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Закарпатполіметали» з 01.08.2001 по 07.06.2010 на посаді головного маркшейдера з повним робочим днем під землею.

4. Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83,м. Одеса, Одеська область, 65012, код ЄДРПОУ – 20987385) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань 1211,20 грн. (Одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Р.О. Ващилін