ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4857/25 Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Вівдиченко Т.Р.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо проведення нарахування та виплати нарахованої пенсії позивачу з 01 січня 2025 року з обмеженням її максимального розміру із застосуванням понижуючих коефіцієнтів, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» зі зменшенням суми грошового забезпечення для обчислення пенсії з станом на 01.01.2023 року на надуману суму грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 01.01.2025 року перерахунок та виплату нарахованої пенсії позивачу без обмежень її максимального розміру, - без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» у відсотковому її розмірі 90 % грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року згідно Довідки від 23 січня 2024 року № ФЧ 40472, - включно з повною сумою щомісячної доплати до пенсії 2000,00 гривень згідно Постанови КМУ від 14.07.2021 № 713, та включно з повними сумами індексацій: за 2022 рік згідно Постанови КМУ України від 16.02.2022 №118, за 2023 рік згідно Постанови КМУ від 24 лютого 2023 року № 168, за 2024 рік згідно Постанови КМУ від 23 лютого 2024 № 185 та з 01.03.2025 року за 2025 рік згідно Постанови КМУ від 25.02.2025 року № 209.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 з обмеженням її максимального розміру та без врахування оновленої довідки від 23.01.2024 № ФЧ40472 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2025 без обмеження її максимальним розміром з врахування оновленої довідки від 23.01.2024 № ФЧ40472 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.06.2024 у справі №620/2814/24 адміністративний позов позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено у повному обсязі, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській областів проведенні позивачу перерахунку розміру раніше призначеної пенсії на підставі оновленої довідки від 23.01.2024 №ФЧ40472; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести позивачу з 01 лютого 2023 року перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки від 23.01.2024 №ФЧ40472, у розмірі 90% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно розрахунку станом на 01.01.2025 та 01.03.2025 пенсія позивачу виплачувалась на підставі довідки станом на 05.03.2019, розмір пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 обмежено максимальним розміром (а.с. 21, 22).
Не погоджуючись з обмеженням максимальним розміром пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною другою статті 64 Конституції України передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану допускається встановлення окремих обмежень прав і свобод із визначенням строку їх дії. Водночас не підлягають обмеженню права і свободи, гарантовані статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55- 63 Конституції України.
Згідно зі статтею 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (далі - Указ № 64/2022), у зв`язку із запровадженням воєнного стану тимчасово можуть обмежуватися окремі конституційні права і свободи людини і громадянина, зокрема передбачені статтями 30- 34, 38, 39, 41- 44, 53 Конституції України, а також можуть встановлюватися обмеження прав та законних інтересів юридичних осіб у межах, необхідних для забезпечення функціонування правового режиму воєнного стану відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України, зокрема № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024 та № 26/2025 від 14.01.2025.
Отже, у період дії воєнного стану в Україні не підлягає обмеженню право на соціальний захист, гарантоване статтею 46 Конституції України.
Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), цей Закон визначає умови, норми та порядок пенсійного забезпечення осіб із числа військовослужбовців та інших категорій, які мають право на пенсію відповідно до нього.
Абзацом третім преамбули Закону № 2262-ХІІ встановлено гарантії держави щодо належного пенсійного забезпечення зазначених осіб, зокрема шляхом забезпечення рівня пенсії не нижче прожиткового мінімуму, її перерахунку у зв`язку зі збільшенням грошового забезпечення та надання інших передбачених законодавством соціальних гарантій.
Згідно з частинами першою та третьою статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ, законодавство у сфері пенсійного забезпечення таких осіб базується на Конституції України та складається із цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів, прийнятих на їх виконання. При цьому зміна умов і норм пенсійного забезпечення здійснюється виключно шляхом внесення змін до зазначених законів.
Статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що у період воєнного стану пенсії, призначені, зокрема, відповідно до Закону № 2262-ХІІ, розмір яких перевищує десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням понижувальних коефіцієнтів до суми перевищення.
На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 03.01.2025 № 1, якою визначено порядок застосування таких коефіцієнтів до відповідних частин пенсійних виплат.
Водночас зазначеною постановою передбачено винятки: відповідні обмеження не застосовуються до осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях, заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, а також до пенсій у зв`язку з втратою годувальника членів сімей загиблих (померлих, зниклих безвісти) таких осіб.
Разом із тим, встановлення додаткових обмежень розміру пенсій підзаконними актами або законом про Державний бюджет суперечить частині третій статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ, якою прямо визначено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення допускається виключно шляхом внесення змін до спеціальних законів.
У своїх рішеннях від 09.07.2007 № 6-рп/2007, від 22.05.2008 № 10-рп/2008 та від 30.11.2010 № 22-рп/2010 Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що законом про Державний бюджет України не можуть вноситися зміни до інших законів або обмежуватися встановлені ними права.
Крім того, у рішенні від 28.08.2020 № 10-р/2020 Конституційний Суд України підкреслив, що зміна обсягу прав і гарантій, визначених спеціальними законами, через закон про Державний бюджет суперечить Конституції України.
З огляду на положення частини третьої статті 8 Конституції України, відповідно до якої її норми є нормами прямої дії, у разі колізії між нормами закону про Державний бюджет та спеціального закону застосуванню підлягають норми спеціального закону.
Таким чином, оскільки Закон № 2262-ХІІ та Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачають обмеження максимального розміру пенсії шляхом застосування понижувальних коефіцієнтів, положення статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій осіб на умовах, у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. При цьому, якщо внаслідок такого перерахунку розмір пенсії зменшується, зберігається раніше встановлений розмір.
У постанові від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18 Верховний Суд дійшов висновку, що Кабінету Міністрів України делеговано повноваження визначати умови, порядок та розміри перерахунку пенсій, однак такі повноваження не включають право змінювати структуру грошового забезпечення або складові, визначені законом.
Отже, зміна умов або норм пенсійного забезпечення підзаконними нормативно-правовими актами, у тому числі шляхом встановлення обмежень розміру пенсій, є порушенням вимог законодавства.
У постанові від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що «відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно доКонституціїта законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначеніКонституцієюта законами України. У разі невідповідності правового актаКонституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.».
Таким чином, застосування при перерахунку пенсії, призначеної відповідно доЗакону №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України, якою змінюються умови та / чи норми пенсійного забезпечення, зокремапостанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», є протиправним.
Що стосується безпосередньо можливості обмеження пенсії максимальним розміром (встановлення коефіцієнтів до відповідних сум перевищення), то в ухвалі від 06.02.2025 у справі № 520/909/25 Верховний Суд звернув увагу на те, що він неодноразово висловлював правову позицію щодо застосування норм права у спорах, пов`язаних з обмеженням максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII. Зокрема, у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 20.07.2022 у справі № 340/2476/21, від 25.07.2022 у справі № 580/3451/21, від 30.08.2022 у справі № 440/994/20, від 17.03.2023 у справі № 340/3144/21 та інших Верховний Суд дійшов висновку про те, що у правовідносинах щодо призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону № 2262-XII норми зазначеного законупідлягають застосуванню з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, у зв`язку з чим будь-яке обмеження максимального розміру зазначених пенсій є протиправним.
Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України «обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України» (абзац 10 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частинирішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 у справі щодо відповідностіКонституції України(конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першоїстатті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний виплачувати позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром, зокрема і без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановленихпостановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Щодо довідки від 23.01.2024 № ФЧ40472, то як вже було встановлено судом, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.06.2024 у справі №620/2814/24 було захищено права позивача на перерахунок пенсії на підставі довідки від 23.01.2024 № ФЧ40472 про розмір грошового забезпечення, станом на 01.01.2023, а тому позивач має право на продовження виплати пенсії з урахуванням вказаної довідки.
Щодо відсоткового розміру пенсії від відповідних сум грошового забезпечення, то суд зазначає, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
В даному випадку, необхідно враховувати правові висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладені в рішенні від 04.02.2019, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019, за результатами розгляду зразкової справи № 240/5401/18 (Пз/9901/58/18) за позовом фізичної особи до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.
Так, при прийнятті рішення, суд враховує, що згідно наданого суду перерахунку пенсії розмір пенсії позивача складає 90% грошового забезпечення (а.с. 21, 22), а тому позивач має право під час проведення перерахунку пенсії на виплату пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення.
Беручи до уваги кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, судом повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

Т.Р. Вівдиченко