Справа № 127/7900/26
Провадження № 1-кп/127/208/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2026 	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесено 02.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22026020000000066 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ),  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Окниця Республіка Молдова, громадянина Республіки Молдова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, маючи умисел спрямований на сприяння незаконному переправленню громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, порушуючи визначений порядок перетину державного кордону, встановлений Законами України «Про державний кордон України» та «Про порядок виїзду з України та в їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, достовірно знаючи, що 05 листопада 2025 року Указом Президента України № 793/2025 від 20.10.2025 строк дію воєнного стану в Україні подовжено на 90 діб, у зв?язку з чим, діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, за грошову винагоду у сумі 8000 доларів США, домовився про сприяння незаконному переправленню через державний кордон України громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є військовозобов?язаним, тобто, особою в якої обмежено право на виїзд за межі України, шляхом надання засобів та усуненням перешкод для цього.
Так, ОСОБА_6 у невстановлений час та місці, з метою вчинення умисного злочину, вступив у злочину змову із особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України. Будучи обізнаним із способами та порядком здійснення перетину державного кордону між Україною та Республікою Молдова, місцями дислокацій мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, близько 03:43 години 12.11.2025 на автомобілі марки Volkswagen Tiguan державний номерний знак НОМЕР_1 , спільно з особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, прибули до будинку № 17 по вулиці Шкільна у м. Вінниця, де забрали громадянина України ОСОБА_8 , який мав намір незаконно перетнути державний кордон У країни.
Під час руху ОСОБА_6 та особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, надавали вказівки та поради ОСОБА_8 щодо уникнення ним пересувних постів та піших патрулів правоохоронних органів і продемонстрували на карті маршрут його руху, з зазначенням місця зустрічі з невстановленими слідством співучасниками вчинення злочину на території Республіки Молдови. В свою чергу, ОСОБА_9 на вимогу особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження передав грошові кошти у сумі 8000 доларів США вказаним особам, які в свою чергу поділили їх між собою.
Рух до державного кордону України здійснювали в об?їзд стаціонарних блок-постів розміщених на шляху їх руху, а саме: при виїзді з м. Вінниці, у селищі Летичів Хмельницької області та при під?їзді до м. Хотин Чернівецької області, однак 12.11.2025 о 11:30 годині на автодорозі Р-63 зі сполученням «Сокиряни - Данківці» на відстані 950 м. від АЗС «Євро Нафта» біля повороту на с. Данківці Дністровського райну Чернівецької області на відстані 15 км до кордону з Республікою Молдови біля прикордонного знаку № 918 зазначений вище автомобіль був зупинений працівниками поліції, які припинили їхні незаконні дії.
Також ОСОБА_6 достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв?язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком, який діє і на даний час.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації.
Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався Указами Президента України і вказаний строк діє і на даний час.
Проте, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, попри обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, за грошову винагороду в сумі 8000 доларів США, домовився про сприяння незаконному переправленню через державний кордон України громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є військовозобов`язаним, тобто, особою в якої обмежено право на виїзд за межі України, шляхом надання засобів та усуненням перешкод для цього.
Таким чином, у ОСОБА_6 з корисливих мотивів виник умисел спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань при проведенні мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Далі, ОСОБА_6 у невстановлений час та місці, з метою вчинення умисного злочину, вступив у злочину змову із особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, щодо незаконного переправлення особи через державний кордон України. Будучи обізнаним із способами та порядком здійснення перетину державного кордону між Україною та Республікою Молдова, місцями дислокацій мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, близько 03:43 години 12.11.2025 на автомобілі марки Volkswagen Tiguan державний номерний знак НОМЕР_1 , спільно з особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, прибули до будинку № 17 по вулиці Шкільна у м. Вінниця, де забрали ОСОБА_8 , який мав намір незаконно перетнути державний кордон України.
Під час руху ОСОБА_6 та особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань при проведенні мобілізаційної підготовки та мобілізації, надавали вказівки та поради ОСОБА_10 щодо уникнення ним пересувних постів та піших патрулів правоохоронних органів і продемонстрували на карті маршрут його руху, з зазначенням місця зустрічі з невстановленими слідством співучасниками вчинення злочину на території Республіки Молдови. 
Рух до державного кордону України з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань при проведенні мобілізаційної підготовки та мобілізації. здійснювали в об`їзд стаціонарних блок-постів розміщених на шляху їх руху, а саме: при виїзді з м. Вінниці, у селищі Летичів Хмельницької області та при під`їзді до м. Хотин Чернівецької області.
10.03.2026 року, між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , в присутності захисника з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472-473 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України та призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний за наслідками затвердження угоди про визнання винуватості судом, який він має змогу виконати.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості. По суті ОСОБА_6 пояснив, що 25.11.2026 року йому подзвонив знайомий ОСОБА_11 , з яким він 3 роки тому познайомився у Молдові та оскільки останньому не було де проживати, він надав йому в оренду дім. В ході телефонної розмови, ОСОБА_11 попросив допомогти йому перевезти до Молдови поза кордон його друга ОСОБА_8 . Друга слід було доставини з м. Вінниці до автозаправки в м. Чернівці за грошову винагороду у розмірі 8000 доларів США, на що він погодився. 27.11.2026 року о 04:00 год. він, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 приїхали на автомобілі Volkswagen Tiguan на молдавській реєстрації до м.Вінниці, вул. Шкільна 17, де забрали ОСОБА_8 . Через телеграм канал Ростислав відправляв йому координати, щоб вони могли об`їжджати блокпости. Приїхавши до автозаправки м.Чернівці, ОСОБА_8 віддав їм 2700 доларів США та через 5 хвилин їх затримали працівники поліції. Зазначив, що ОСОБА_13 керував автомобілем. Інші кошти у розмірі 5300 доларів США залишились у сумці ОСОБА_8 . Розумів, що перевозить ОСОБА_8 в м.Чернівці, щоб останній перетнув державний кодон поза пунктами пропуску. 
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив затвердити вищевказану угоду та призначити узгоджене сторонами покарання.
Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 , просив ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання. Зазначив, що прокуратурою під час укладення угоди детально вивчено всі дані справи та особу обвинуваченого, і сторона обвинувачення переконана, що саме узгоджене покарання є достатнім та належним.
Заслухавши думку прокурора, позицію обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_6 кваліфікує дії обвинуваченого:
за ч. 1 ст. 114-1 КК України, як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період;
за ч. 3 ст. 332 КК України, як сприяння незаконному перенаправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів, усунення перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
З характеристики виданої мером комуни №405 від 17.11.2025 року вбачається, що ОСОБА_6 характеризується як відповідальна людина з бездоганною поведінкою, судимостей не має. Працевлаштований. Одружений. Має на утриманні неповнолітню дитину від першого шлюбу дружини. У комуні користується повагою та пошаною громадян, на адресу ОСОБА_6 ніколи не надходили скарги ні від мешканців, ні від мерії. Він проживає зі своїми батьками, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
З довідки виданої мером комуни №406 від 17.11.2025 року вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_6 входять наступні члени: батько - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (знаходиться за кордоном), мати - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (знаходиться за кордоном), дружина - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка дружини - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
З витягу Публічного медико-санітарного закладу Центр здоров`я Єдниці вбачається, що ОСОБА_6 має діагноз: іщемічна хвороба серця, пролапс мітрального клапана II ступеня, ішемія серця, серцева недостатність II ступеня за NYHA.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії ОСОБА_6 одружений.
З довідки Міністерства внутрішніх справ Республіки Молдова від 17.11.2025 року вбачається, що ОСОБА_6 не значиться у реєстрі криміналістичної та кримінологічної інформації ОСОБА_18 . 
З свідоцтва про гімназійну освіту №0733402 вбачається, що ОСОБА_6 закінчив гімназійний навчальний заклад у 2009 році, навчався посередньо. 
З квитанцій вбачається, що ОСОБА_6 здійснив благодійну допомогу на потреби Збройних Сил України у розмірі 500000,00 (п`ятсот тисяч) гривень.
З вимоги про судимість від 03.03.2026 року вбачається, що ОСОБА_6 раніше не судимий.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив сукупність умисних тяжких кримінальних правопорушень, вину визнав, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, здійснив благодійну допомогу на потреби Збройних Сил України, що підтверджено наданими захистом документами.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає: 
щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчать показання ОСОБА_6 , надані в судовому засіданні; наявність на утриманні неповнолітньої дитини, наявність міцних соціальних зв`язків, благодійна допомога Збройним Силам України, що підтверджується наданими доказами.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У судовому засіданні встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 472 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Крім того, судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_6 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання і виконав їх повністю визнавши винуватість та перерахувавши допомогу Збройним Силам України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 10.03.2026 року, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 підлягає затвердженню.
Таким чином суд приймає рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 узгодженого сторонами в угоді про визнання винуватості покарання.
Також судом встановлено, що у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 було застосовано попереднє ув`язнення. Згідно із протоколом затримання ОСОБА_6 був затриманий 12.11.2025 року. На підставі ухвали суду від 14.01.2026 року ОСОБА_6 був звільнений 14.01.2026 року з ДУ «Вінницька УВП (№1)» в зв`язку із внесенням застави в сумі 332800,00 гривень.
Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_6 на підставі ст. 72 КК України слід зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.11.2025 року по 14.01.2026 року.
Сторонами угоди узгоджено призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу. Суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Разом із тим, вирок суду ухвалений на підставі угоди має відповідати вимогам ст. 374 КПК України, що визначено ст. 475 КПК України.
Так, згідно ч. 2, 3 ст. 475 КПК України, вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті. У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.
Частиною 4 ст. 374 КПК України визначено, що резолютивна частина вироку має містити рішення про залік досудового тримання під вартою.
Вирішуючи вказане, суд зазначає, що ч. 5 ст. 72 КК України імперативно визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання.
Для зарахування попереднього ув`язнення в призначене покарання діють співвідношення покарань, визначених ч. 1 ст. 72 КК України.
В той же час такий вид покарання як штраф та його співвідношення з попереднім ув`язненням ч. 1 ст. 72 КК України не визначений.
Разом із тим, ч. 5 ст. 72 КК України визначено, що при призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Застосоване законодавцем дієслово «може» в конструкції вказаної норми не віднесено до дискреції суду щодо зарахування попереднього ув`язнення, оскільки зарахування попереднього ув`язнення є імперативним обов`язком суду, що розкрито у першому реченні ч. 5 ст. 72 КК України чітким посиланням на дієслово «зараховується», що не передбачає альтернативи для суду. 
Згідно ст. 51 КК України, що визначає види покарань, штраф є найменш суворим видом покарання, а позбавлення волі найтяжчим видом покаранням.
Зарахування попереднього ув`язнення до найтяжчого покарання у виді позбавлення волі є імперативним, що безумовно свідчить і на імперативність вказаного і для найменш суворого покарання.
Вказане на переконання суду свідчить про те, що обвинуваченому слід зарахувати попереднє ув`язнення в призначене покарання, а дискреційними повноваженнями суду, що проявлені в дієслові «може», є питання при вирішенні вказаного пом`якшити вказане покарання з урахуванням попереднього ув`язнення чи повністю звільнити засудженого від відбування покарання.
Вирішуючи зазначене питання, суд зважає на тяжкість злочинів, розмір штрафу, який узгоджений сторонами та строк попереднього ув`язнення. Сукупність вказаного переконує суд у тому, що звільнення від відбування покарання є неможливим і приймає рішення про необхідність пом`якшення покарання.
Визначаючи ступень вказаного пом`якшення, суд зазначає, що Загальною частиною КК України, а саме ст. 53 КК України унормовано всі питання застосування такого виду покарання як штраф, в тому числі і співвідношення вказаного виду покарання із покаранням, визначеним ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, яке співвідноситься із попереднім ув`язненням день за день.
Так, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 53 КК України, у разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання, та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказане є підставою для зарахування в розмір покарання ОСОБА_4 попереднього ув`язнення, із розрахунку вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за один день попереднього ув`язнення, яких у даному випадку 64 дні. Розмір неоподаткованого мінімуму суд застосовує виходячи із розміру для призначення покарання.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України та приймає рішення про скасування заходів забезпечення кримінального провадження..
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374, 468, 470, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між обвинуваченим  ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) та прокурором Вінницької обласної прокуратури  ОСОБА_3  від 10.03.2026 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 02 березня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22026020000000066.
Визнати винуватим  ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.
Призначити  ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34000,00 гривень.
Призначити ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі чотири тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 68000,00 гривень без конфіскації майна, з позбавленням права займати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування України строком три роки.
На підставі ч. 1, 3 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених основних покарань із приєднанням додаткового покарання та призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі шість тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 102000,00 гривень без конфіскації майна, з позбавленням права займати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування України строком три роки.
На підставі ст. 53, 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) в розмір основного покарання строк попереднього ув`язнення з з 12.11.2025 року по 14.01.2026 року включно, із розрахунку вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за один день попереднього ув`язнення, що становить 8704,00 гривні.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого  ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) у виді застави – скасувати.
Заставу в сумі 332800,00 (триста тридцять дві тисячі вісомсот) гривень, внесену ВЦПД за ОСОБА_6 згідно квитанції № 10 від 14.01.2026 року, після набуття вироком законної сили повернути заставодавцю.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2025 року на мобільний телефон марки «iPhone» моделі «14 Pro», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 – скасувати.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки «iPhone» моделі «14 Pro», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який поміщено до паперового конверту НПУ та який належить ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) – повернути ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: