Номер провадження: 33/813/871/26
Номер справи місцевого суду: 522/19238/25 
Головуючий у першій інстанції Осіік Д. В. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Потопальського Сергія Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2025 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень, 60 коп.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, 27.03.2026 року через підсистему (модуль) ЄСІТС «Електронний Суд» захисник ОСОБА_1 адвокат Потопальський Сергій Миколайович подав до суду апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що суд першої інстанції направляв судові повістки на адресу: АДРЕСА_1 , яка не відповідає дійсності, оскільки не було зазначено номер квартири. Це унеможливило отримання ОСОБА_1 будь-яких повідомлень про розгляд справи, про що наявні в матеріалах справи поштові відправлення про повернення рекомендованих повідомлень з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», оскільки поштар не міг ідентифікувати квартиру адресата без її зазначеного номера. Про наявність постанови він дізнався лише через мобільний застосунок «Дія» 23 березня 2026 року Зцих підстав апелянт просить поновити строк.
Ознайомившись з зазначеним клопотанням та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду й поверненню даної апеляційної скарги особі, яка її подала, з нижченаведених підстав.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Тобто, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду. 
Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та № 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
Із матеріалів справи вбачається, що постанова судді Приморського районного суду м. Одеси у даній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ухвалена місцевим судом 05 грудня 2025 року, а апеляційна скарга захисником апелянта подана до суду – 27.03.2026 року.
Тобто, вбачається, що апеляційна скарга на постанову суду подана скаржником до суду зі значним порушенням десятиденного строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст. 294 КУпАП, а саме після спливу більше трьох місяців. 
З тексту оскаржуваної постанови виходить, що  ОСОБА_1 у судове засідання, призначене у справі, до суду першої інстанції не з`явився. 
Між тим, матеріалами справи встановлено, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 418944 від 10.08.2026 року вбачається, що адреса місця проживання  ОСОБА_1 вказана: м. Одеса, вул. Суднобудівна 8.
Відповідно до рекомендованих повідомлень, судові повістки на судові засідання призначені на 10.09.2025 року, 01.10.2025 року, 05.12.2025 року були направлені судом на адресу: м. Одеса, вул. Суднобудівна 8, яка була зазначена у вищевказаному протоколі.
Вказані поштові повідомлення було повернуто до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою», що вважається належним чином повідомлення про судові засідання.
З відеозаписів з портативних відеореєстраторів працівників поліції, які були приєднанні до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що  ОСОБА_1 під час процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, втік з місця зупинки транспортного засобу, без дозволу працівників поліції, не повідомивши їм адресу свого місця проживання.
У зв`язку з чим працівники поліції вказали наявну у них адресу місця проживання ОСОБА_1 зі своєї внутрішньої бази.
Апеляційний суд наголошує, що попри те, що конституційне право звернення до суду є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. З практики ЄСПЛ виходить, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду. 
Також, як вбачається з аналізу рішень ЄСПЛ, він у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Апеляційний суд звертає увагу, що поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Ставлячи питання про визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, скаржник не посилається на конкретні причини, які перешкодили йому або значно ускладнили своєчасно цікавитись станом розгляду відомого йому судового провадження і, як слідство, своєчасно отримати копію постанови суду у справі; не надає докази коли він дізнався про існування оскаржуваної постанови.
Апеляційний суд звертає увагу що положення статті 294 КУпАП пов`язують строки оскарження виключно з моментом винесення судом відповідної постанови, а не з моментом її отримання.
При цьому, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції не містить обґрунтування поважності причин пропуску строку, зважаючи на те, що  ОСОБА_1 було достеменно відомо, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Проте,  ОСОБА_1 залишив місце зупинки транспортного засобу, без дозволу працівників поліції, не повідомивши їм свою адресу місця проживання, на яку судом повинна направлятися поштова кореспонденція, що позбавило суд можливості в рекомендованому повідомленні зазначити номер квартири по адресі: АДРЕСА_2 .
В свою чергу,  ОСОБА_1 також із заявою, в якою повідомлялось про місце свого проживання або отримання інформації стосовно судових засідань альтернативними засобами зв`язку, до суду першої інстанції не звертався. 
За таких підстав, враховуючи, що пропущений строк на апеляційне оскарження судового рішення є значним, приймаючи до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами, апеляційний суд констатує, що апелянт не вказав поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не надав на їх підтвердження належних та достатніх доказів.
За таких обставин, апеляційний суд в даній справі не вбачає поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2025 року, а тому приходить до висновку, що в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови захиснику ОСОБА_1 адвокату Потопальському Сергію Миколайовичу слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП - повернути апелянту.
При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду –

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Потопальського Сергія Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2025 року – відмовити. 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Потопальського Сергія Миколайовича на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2025 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – повернути особі, яка її подала. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     О.М. Таварткіладзе