№ 208/9036/25 
№ 2/207/459/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Кам`янське
Південний районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді Юрченко І.М.,
при секретарі Сівачук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-
В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось до Заводського районного суду міста Кам`янського з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 4156008 від 14 травня 2021 року у розмірі 24476 (двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят шість) грн. 97 коп., сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., та витрати на професійну правничу допомогу 13000 грн. 00 коп.
23 жовтня 2025 року на розгляд Південного районного суду міста Кам`янського з Дныпровського районного суду міста Кам`янського надійшла вищевказана позовна заява за підсудністю.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 травня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4156008, відповідно до умов якого кредитодавець ТОВ «Авентус Україна» надає споживачу кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір): 8500.00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту: 8 днів. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов кредитного договору у вигляді стандартної процентної ставки, яка становить 1.9 % в день та застосовується у межах строку кредиту.
Даний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі.
Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
04.02.2022 було укладено договір № 04-02-01/2022 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4156008.
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4156008.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 4156008.
Заборгованість відповідача за договором № 4156008 про надання споживчого кредиту від 14 травня 2021 року становить 24476 (двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят шість) грн. 97 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 15827,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0,00 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами 0,00 грн.; - заборгованість за комісіями 0,00 грн.; інфляційні збитки 136,00 грн.; нараховані 3% річних - 13,97 грн.
Тому, товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтвердив та просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання.
Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував.
Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що 14 травня 2021 між ТОВ «Авентус Україна» і відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4156008 (далі кредитний договір). Згідно п. 1.3 договору сума кредиту складає 8500 грн. Згідно п. 1.4 договору строк кредиту 8 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. Згідно п. 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, та застосовується: у межах строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору. Згідно п. 1.5.2 знижена процентна ставка 1,615% в день. Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (арк.с. 34-41).
Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М472498, 14.05.2021 о 20:21:29.
Додатком № 1 до договору є графік платежів (арк.с. 57), згідно якого дата повернення кредиту 22.05.2021 та визначено 8500 сума кредиту, 1098,20 грн. проценти.
Відповідачем було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту (арк.с. 81-85), яким визначено інформацію щодо умов кредитування. У паспорті зазначено, що сума кредиту становить 8500 грн., строк кредитування 8 днів, мета отримання кредиту споживчі потреби, загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою 1292,00 грн., загальні витрати за кредитом за зниженою процентною ставкою 1098,20 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 9792,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту за зниженою ставкою за весь строк користування кредитом 9598,20 грн.
Відповідно до п.2.1. Кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
Виконання ТОВ «Авентус Україна» обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 8500 грн. відповідачу підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», згідно якої повідомлено про успішність операції 14.05.2021 на суму 8500 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер замовлення 18670788 (арк.с. 11-15).
Таким чином, матеріалами справи підтверджується отримання відповідачем 14.05.2021 від ТОВ «Авентус Україна» грошових коштів на суму 8500 грн.
Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п.2.5. Кредитного договору).
Відповідно до 4 розділу Кредитного договору визначено, що строк кредиту може бути продовжено:
-за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2. (пп.4.2.1-4.2.4.) Договору; або
-в порядку автопролонгації. На кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 (пп.4.3.1 - 4.3.2) Договору.
Пунктом 4.2.2. Кредитного договору визначено, що пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів:
-перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або
-протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства info@creditplus.ua (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений позивачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.
Пунктом 4.3.1 договору передбачено, сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль.
Розділом 5 Кредитного договору передбачено, що Товариство має право вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором, а споживач в свою чергу зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором.
У матеріалах справи наявні погодження позичальника, скріплені його електронним цифровим підписом, щодо умов кредитування, зокрема, в частині нарахування відсотків за користування кредитом, що підтверджує паспорт споживчого кредиту від 14 травня 2021 року, який був наданий відповідачу як інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит за стандартизованою формою (арк.с. 81-85).
Відповідно до п. 6.1.1. Кредитного договору визначено, що у разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. При цьому, якщо коштів, що направляються на повернення кредиту не достатньо для повної сплати процентів за його користування, то вважається, що строк сплати таких процентів настав і кошти в першу чергу направляються на повернення цих процентів, з урахуванням черговості передбаченої пунктом 6.3. цього Договору.
Таким чином, відповідно до п.4.2.2. Договору споживачем було здійснено пропозицію щодо продовження строку користування кредитом, шляхом здійснення оплати коштів у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.
У випадку, якщо відповідач не бажав продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний був вчинити одну з дій, які визначені п.4.2.2. Договору, оскільки в іншому разі здійснений позивачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.
Щодо надання відповіді Товариством на пропозицію (оферту) споживача щодо продовження строку користування кредитом, то Договором визначено, що Товариство може надати таку відповідь протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. 
Також, п.4.2.3. визначено, що Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в Договорі.
У Товариства є право, а не обов`язок щодо надання споживачу відповіді на пропозицію щодо продовження строку користування кредитом.
Порядок автопролонгації строку кредиту визначає, що сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2.-4.2.4. Договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п.4.3.1. Договору)
ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 8500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про перерахування коштів за номером транзакції 18670788 від 14 травня 2021 року (арк.с.11).
Відповідач ОСОБА_1 22 травня 2021 року свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав.
Встановлено, останнім днем дії кредитного договору від 14 травня 2021 року є 22 травня 2021 року, однак відповідач ОСОБА_1 не здійснив повну оплату за Кредитним договором ні по прострочених зобов`язаннях по процентах, ні по прострочених зобов`язаннях по кредиту, тому враховуючи п. 4.3.1. Договору строк користування кредитом було автопролонговано на 90 календарних днів поспіль (максимальний термін автопролонгації), тобто до 15 листопада 2021 року, оскільки у споживача на дату закінчення строку кредиту була наявна заборгованість за кредитом.
З картки обліку Договору вбачається: 22 травня 2021 року відповідачем ОСОБА_1 було здійснено платіж у розмірі 1098,20 грн. на погашення заборгованості за вказаним договором на рахунок Кредитора, 30 травня 2021 року - у розмірі 1292,00 грн., 07 червня 2021 року - у розмірі 1292,00 грн., 15 червня 2021 року - у розмірі 1292,00 грн., 19 червня 2021 року - у розмірі 646,00 грн., 27 червня 2021 року - у розмірі 1292,00 грн., 06 липня 2021 року - у розмірі 1453,50 грн., 15 липня 2021 року - у розмірі 1453,50 грн., 23 липня 2021 року - у розмірі 1292,00 грн., 09 серпня 2021 року - у розмірі 2745,50 грн. (арк.с.19-29).
Крім того, відповідно до картки обліку Договору щодо боржника ОСОБА_1 вбачається, що Товариство не здійснювало жодних додаткових нарахувань після 15 листопада 2021 року.
04.02.2022 було укладено договір № 04-02-01/2022 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4156008 (арк. с. 32-33).
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4156008 (арк. с. 50-53).
Так, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимог № 10-01/2023 від 10.01.2023 (арк.с. 62) до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4156008 від 14 травня 2021 року, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем, в розмірі 24476 (двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят шість) грн. 97 коп.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 4156008.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що позичальник ОСОБА_1 не виконував належним чином свої зобов`язання по укладеному договору, в результаті чого утворилася заборгованість.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 10 січня 2023 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №4156008 від 14 травня 2021року становить 24476 (двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят шість) грн. 97 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 8500,00 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 15827,00 грн., заборгованості по пені та штрафам - 00,0 грн., нарахованих 3% річних - 13 грн. 97 коп., інфляційних збитків - 136,00 грн.(арк.с. 30).
Після придбання права вимоги до відповідача, позивач ТОВ «Коллект Центр» не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за Кредитним договором.
Враховуючи, що відповідач, як позичальник, отримав кошти по кредитному договору, не повернув їх у визначені строки разом зі сплатою відсотків, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.
У справі встановлено, що для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.
Отже, договір про надання фінансового кредиту підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Встановивши зазначені обставини у справі, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять.
Як вбачається із змісту кредитного договору між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів (пункт 1.5 кредитного договору).
Підпис відповідача під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.
Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.
Отже, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме ТОВ «Авентус Україна», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.
Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Щодо факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором суд виходить з наступного.
При цьому відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні обсязі на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Щодо переходу права вимоги, то він підтверджується укладеним 04.02.2022 договором відступлення права вимог № 04-02-01/2022 між ТОВ «Авентус Україна» (первісним кредитором) та ТОВ «Вердикт капітал» (новим кредитором), та укладеним 10.01.2023 договором відступлення права вимог № 10-01/2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр». 
Таким чином, у розумінні ст.ст. 512-514 ЦК України, позивач належним чином набув статусу нового кредитора у зобов`язанні, що в силу приписів ст. 204 ЦК України презюмується.
Тому суд приходить до висновку, що позивач ТОВ «Коллект Центр» має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 4156008 від 14 травня 2021 року.
Як встановлено, станом на дату звернення Позивачем до суду Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором № 4156008 про надання споживчого кредиту від 14 травня 2021 року, у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача ТОВ «Коллект Центр», до якого за договором факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 перейшло право грошової вимоги за договором № 4156008 про надання споживчого кредиту від 14 травня 2021 року, про стягнення з останнього заборгованості за основним боргом в сумі 8500,00 грн., 15827,00 грн. - нараховані відсотки; 136,00 грн. - інфляційні збитки; 13,97 грн. - 3 % річних.
Відповідач з підписанням договору погодився на продовження строку кредитування на умовах договору. Відповідно, строк кредитування було продовжено на підставі пунктів 4.2, 4.3 Договору, спочатку на 8 днів кожного разу з внесенням відповідачем платежів, а в подальшому ще на 90 днів у зв`язку із наявністю заборгованості.
Три проценти річних 13,97 грн. і інфляційні збитки 136,00 грн. нараховані в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 04.02.2022 по 23.02.2022, і підстав для відмови в позові в цій частині суд також не вбачає.
Отже, позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту є обґрунтованими та суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК України).
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 грн.
Судом встановлено, що 01 липня 2024 року між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 (арк.с. 69-73). Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 1172 від 01 травня 2025 року та Витягу з акту № 10 про надання юридичної допомоги від 30 травня 2025 року, були надані правові (юридичні) послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів 4000 грн.(2 год. х 2000 грн.); складання позовної заяви 9000 грн. (3 год. х 3000 грн.), загальна сума становить 13000 грн. (арк.с. 79,80).
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України).
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення.
Враховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Як вбачається з матеріалів справи, вона не є складною, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, без участі у судовому засіданні учасників справи та їх представників, отже, з цього слідує висновок про те, що дана справа не відноситься до категорії складних справ і складання позовної заяви та клопотань у своїй більшості є подібними. 
Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна позиція відображена в пункті 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
У рішенні від 19 жовтня 2000року у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Верховний Суд в постанові від 13.02.2019 року у справі №756/2114/17 звернув увагу на наступне. Враховуючи положення ст.28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зроблено висновки, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 року у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Враховуючи обсяг виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності таких витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та те, що спір, який виник між сторонами відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких було витрачено багато часу, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» 3000 грн. у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, знаходиться за адресою: 01033, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) заборгованість за кредитним договором № 4156008 від 14 травня 2021 року у розмірі 24476 (двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят шість) грн. 97 коп. з яких: 8500 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 15827 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, інфляційні збитки - 136,00 грн.; нараховані 3% річних - 13,97 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, знаходиться за адресою: 01033, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Південним районним судом міста Кам`янського за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.М. Юрченко