Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А

06 квітня 2026 року        м. Рівне

Справа № 569/26557/25
Провадження № 33/4815/480/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: секретаря судового засідання – Міщук Л.А.
представника митниці – Пастушенко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Рівненської митниці Пастушенко Н.А. на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 , –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2026 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
На підставі ст. 22 КУпАП, ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрито.
З матеріалів справи вбачається, що 12.01.2024 декларантом ФОП ОСОБА_2 (ІПН № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в Рівненську митницю подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №24UA204020001120U8 для здійснення митного оформлення товару «легковий автомобіль марка «Volvo V60», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_2 » з пакетом товаросупровідних документів: рахунком-фактурою №б/н від 04.01.2024, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 04.01.2024, товаротранспортною накладною №б/н від 10.01.2024 тощо. 
За результатом аналізу товаросупровідних документів встановлено, що відправником та продавцем товару заявлено компанію MB «MarkoImportas» (Rina Veles), отримувачем – Karpovych Svitlana). Відповідно до комерційного рахунку №б/н від 04.01.2024, вартість товару «легковий автомобіль марка «Volvo V60», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_2 » становить 7900 євро (342 276,20,30 грн. на дату здійснення митного оформлення товару). 
01.08.2025 на адресу Рівненської митниці надійшов лист Департаменту міжнародної взаємодії Державної митної служби України №26-02/26-04/7/1724 від 01.08.2025, яким надіслано відповідь митних органів Литовської Республіки на запит про надання взаємної адміністративної перевірки дотримання законності ввезення на митну територію України транспортних засобів на адресу громадян України, зокрема, за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №24UA204020001120U8 від 12.01.2024 поданою громадянином України ОСОБА_1 . 
Митними органами Литовської Республіки надіслано експортну митну декларацію країни відправлення від 10.01.2024 №24LTKR5000002151B3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 04.01.2024, рахунок-фактуру №0374 від 01.10.2024, декларацію про передачу транспортного засобу №317259683. 
Фактурна та статистична вартість товару відповідно до наданої у відповіді копії митної декларації країни відправлення від 10.01.2024 №24LTKR5000002151B3 становить 6000 євро, що за курсом НБУ на дату подання до митного оформлення митної декларації становить 250446 гривень. 
Митну вартість товару за митною декларацією від 12.01.2024 №24UA204020001120U8 декларантом заявлено за основним методом на рівні 342276,20 грн. (8200 євро), що перевищує вартість товару згідно копій документів, наданих митними органами Литовської Республіки.
За результатами співставлення відомостей, встановлено розбіжності щодо реквізитів та форми комерційного рахунку, покупця, фактурної та статистичної вартості, року виготовлення тощо. 
Отже, громадянин України ОСОБА_1 під час переміщення транспортного засобу через митний кордон України приховав від митних органів України та подав митним органам України документи, що містять неправдиві відомості.
Статтею 74 МК України визначено, що імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України. 
Відповідно до пункту 3.2. Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, відомості, заявлені у митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою, є відомостями, необхідними для митних цілей.
Підпунктом г, п. 1, ч. 1 ст. 335 МК України визначено, що під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі такі документи та відомості: комерційні документи на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів.
Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частиною восьмою ст. 264 МК України встановлено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Згідно з ч. 2 ст. 459 та п. 7, 43 ст. 4 МК України, суб`єктами відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємства – керівники та інші працівники підприємств, які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за виконання вимог, встановлених Митним кодексом України, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» (із змінами і доповненнями) визнано, що документами, які містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Таким чином, ОСОБА_1 , вчинив дії, спрямовані на переміщення товару «легковий автомобіль марка «Volvo V60», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_2 », вартістю 250446 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу, як підстави для переміщення товару, підробленого документу або документу, що містить неправдиві відомості (рахунок-фактуру №б/н від 04.01.2024).
Дії  ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 483 МК України.
Не погоджуючись з постановою суду представником Рівненської митниці Пастушенко Н.А. подано апеляційну скаргу, в якій вона просить постанову суду місцевого скасувати, винести нову постанову про притягнення громадянина ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил (250446 грн.) з конфіскацією товару «легковий автомобіль марка «Volvo V60», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_4 », вартістю 250 446 грн. або без конфіскації.
Зазначає, що суд першої інстанції надав неповну правову оцінку обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, дійшовши помилкового висновку про малозначність правопорушення. Наголошує, що такий висновок є безпідставним, оскільки зроблений без урахування характеру правопорушення та його правової природи.
Вказує, що посилання суду на відсутність істотної шкоди державним чи суспільним інтересам є необґрунтованим, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України не передбачає обов`язковості настання шкідливих наслідків як ознаки складу правопорушення. Сам факт подання документів із неправдивими відомостями вже утворює склад правопорушення незалежно від настання таких наслідків.
ОСОБА_1 будучи повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Клопотань про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють прибуття за викликом не надсилав.
Апеляційний суд, у відповідності до ч. 4 ст. 526 МК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності оскільки є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.
За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності правопорушника, на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ст. 268 КУпАП. 
Заслухавши доводи представника митниці Пастушенко Н.А. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, то постанова місцевого суду в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Згідно ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 12.01.2024 декларантом ФОП ОСОБА_2 подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №24UA204020001120U8 для митного оформлення транспортного засобу марки «Volvo V60» з відповідним пакетом товаросупровідних документів, згідно з якими митна вартість товару визначена на рівні 7900 євро (еквівалент 342 276,20 грн).
Водночас, відповідно до відповіді митних органів Литовської Республіки, отриманої в порядку міжнародної адміністративної взаємодії, фактурна та статистична вартість цього ж транспортного засобу згідно з експортною митною декларацією країни відправлення від 10.01.2024 №24LTKR5000002151B3 становить 6000 євро (еквівалент 250 446 грн).
Таким чином, встановлено, що митна вартість товару, заявлена декларантом при митному оформленні в Україні, є більшою, ніж вартість, зазначена у документах, отриманих від митних органів Литовської Республіки. Крім того, за результатами співставлення документів виявлено розбіжності щодо реквізитів комерційного рахунку, відомостей про покупця, а також інших характеристик товару.
На переконання апеляційного суду, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та встановлених обставин справи, зокрема того, що заявлена декларантом митна вартість товару є більшою, ніж зазначена у документах країни відправлення, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення вперше, відсутні обставини, що обтяжують відповідальність, правопорушення не заподіяло шкоди суспільним інтересам і державі та не призвело до зменшення митних платежів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 03.06.2005 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», суд вправі вирішувати питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначністю на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому підлягають врахуванню не лише вартість і кількість предметів правопорушення, а й мета, мотив та спосіб його вчинення.
Згідно зі ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити особу від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
У кожному конкретному випадку питання про малозначність вирішується з урахуванням того, що діяння не становить суспільної небезпеки, не завдало і не могло завдати істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам інших осіб.
За таких обставин місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням, із закриттям провадження у справі.
Застосування до ОСОБА_1 такого заходу впливу є достатнім для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП, а саме — його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.
Доводи представника митниці про те, що відсутність істотної шкоди державним чи суспільним інтересам не має правового значення для кваліфікації дій за ч.1 ст. 483 МК України, є формально правильними лише в частині визначення складу адміністративного правопорушення, однак не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та визнав його винним у його вчиненні. Водночас, з урахуванням характеру правопорушення, обставин його вчинення, відсутності шкідливих наслідків, а також інших даних про особу правопорушника, суд застосував положення ст. 22 КУпАП та звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення. 
Посилання представника митниці на те, що сам факт подання документів із неправдивими відомостями утворює склад правопорушення незалежно від настання наслідків, не впливає на правильність прийнятого рішення, оскільки питання наявності складу правопорушення та питання можливості звільнення особи від адміністративної відповідальності є різними за своєю правовою природою та регулюються різними нормами законодавства.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновку суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та не свідчать про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної постанови.
З огляду на наведене, постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника Рівненської митниці Пастушенко Н.А. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович