ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/494/26 Справа № 202/11542/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Волошин Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 грудня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскарженою постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 12 листопада 2025 року о 15 год. 00 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Каштанова, 9, керував транспортним засобом Опель Вектра, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду у встановленому законом порядку на визначення стану сп`яніння нвідмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржену постанову суду скасувати та винести нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
В обґрунтування необхідності поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що даний строк було пропущено з поважної причини, оскільки оскаржене рішення було винесене без його участі, про розгляд справи про адміністративне правопорушення він не був належним чином повідомлений.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржена постанова суду є незаконною та необґрунтованою, не відповідає обставинам справи, а також порушує норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим підлягає скасуванню. 
Вказує, що є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 ВОС-446543А, та 12 листопада 2025 року, прямуючи у свій підрозділ на бойове чергування, був зупинений працівниками патрульної поліції.
Вказує, що при зупинці працівниками поліції порушена процедура огляду на стан сп?яніння, а саме не запропоновано пройти огляд на місці за допомогою технічних засобів.
Зазначає, що судом першої інстанції при розгляді матеріалів справи, не взято до уваги, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510970 від 12.11.2025, не міститься відомостей про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, що не відповідає вимогам Інструкції. У зв`язку із чим вважає, що оскаржена постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції повторно не з`явився, про день та час апеляційного розгляду повідомлявся, про причини неявки не повідомив, питання про відкладення судового розгляду не порушував. Зважаючи на викладене, а також приймаючи до уваги, що за правилами ч. 6 ст. 294 КУпАП його участь в апеляційному розгляді не є обов`язковою, вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Вирішуючи клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки розгляд справи було проведено без його участі, а також у матеріалах справи відсутні відомості про отримання ним копії вказаної постанови у межах строку її апеляційного оскарження. Відтак, з метою забезпечення доступу до правосуддя та права на апеляційне оскарження судового рішення, вказаний строк підлягає поновленню.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскарженої постанови, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає таким, що відповідає фактичним обставинам та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом співробітника поліції, згідно із яким 12.11.2025 приблизно о 15:00 год. під час патрулювання за адресою: м. Дніпро, вул. Каштанова, 29 було зупинено автомобіль Опель Вектра, д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , під час спілкування з яким, в останнього виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що він відмовився, у зв`язку із чим на нього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.11.2025 року, в якому зазначено, що у результаті огляду поліцейським виявлені у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук; відеозаписом.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Зважаючи на те, що матеріалами справи факт відмови  ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, запропонованого йому співробітниками поліції, підтверджується поза розумним сумнівом, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливо м лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія  ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що в діях  ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки спростовуються наявними матеріалами справи.
Так, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції було зупинено водія  ОСОБА_1 та виявлено у останнього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі в встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовився.
Доводи апелянта про те, що при зупинці працівниками поліції була порушена процедура огляду на стан сп`яніння, а саме не запропоновано пройти огляд на місці за допомогою технічних засобів, є необгрунтованими, оскільки у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки саме наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук), яке об`єктивно не може бути встановлене шляхом огляду на місці, оскільки потребує використання спеціальних засобів (спектрографів та іншого обладнання, хімічних речовин тощо), які можуть бути застосовані виключно в лабораторних умовах медичного закладу компетентними спеціалістами, якими працівники поліції вочевидь не є.
Наведене узгоджується із положеннями п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Враховуючи вимоги Інструкції, огляд на встановлення або спростування стану наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів проводиться виключно в лабораторних умовах у закладах охорони здоров`я. 
Інші доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують встановлених судом підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 грудня 2025 року щодо  ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду      А.А. Мазниця