Справа № 202/9973/24
Провадження № 2/202/247/2026 

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(з а о ч н е)
22 квітня 2026 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мартинюк С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
У С Т А Н О В И В:
Звернувшись до суду з вищевказаним позовом відповідно розпорядження Верховного Суду від 14.03.2022 року за № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей), яким змінено територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає, що між АТ «ОТП БАНК» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2036125157_CARD.
13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 13/10/23, відповідно до якого АТ «ОТП БАНК» передано (відступлено) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників.
Згідно п. 1.1. договору факторингу АТ «ОТП БАНК» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП БАНК», і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості. 
Пунктом 1.3. договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами.
Відповідно до реєстру боржників № 2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 19 946,26 грн, з яких: 11 200,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 746,26 грн – заборгованість за відсотками.
Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором № 2036125157_CARD у сумі 19 946,26 грн, з яких: 11 200,00 грн – загальна сума боргу по тілу кредиту; 8 746,26 грн - загальна сума боргу по відсоткам. 
Отже, посилаючись на вказані обставини, а також те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за укладеним договором, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2036125157_CARD в сумі 19 946,26 грн, з яких: 11 200,00 грн – загальна сума боргу по тілу кредиту; 8 746,26 грн - загальна сума боргу по відсоткам, а також понесені судові витрати.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Позивач у своєму позові просив проводити судовий розгляд без участі його представника та не заперечував проти винесення заочного рішення.
В свою чергу, відповідач повідомлялася про розгляд справи, у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних даних та доказів у відсутність відповідача.
Відповідно до частини 4 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. 
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України).
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не підлягають задоволенню з наступних підстав:
Судом установлено, що 10 квітня 2021 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2036125157.
Відповідно до розділу І цього договору Банк надає позичальнику кредит на придбання товару в розмірі 12 798 грн. 
Дата остаточного повернення кредиту 10 квітня 2023 року. 
Сторони погодили, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмір 0,01% річних. 
Відповідач була ознайомлена з орієнтовним графіком платежів та розрахунком загальної вартості кредиту. 
Також відповідно до розділу ІІ цього ж договору банк відкриває позичальнику картковий рахунок у гривнях. 
За користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. 
На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% на місяць, впродовж пільгового періоду 0,01% річних. 
Відповідачу була видана банківська картка, про що міститься його підпис в самому договорі. 
Згідно з матеріалами справи 13 жовтня 2023 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 13/10/23, відповідно до якого клієнт (Первісний кредитор) передає, а фактом (Новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості.
При цьому згідно з пунктом 6.1 Договору факторингу клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до Боржників в розмірі Портфеля заборгованості, яке виникло у клієнта внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання клієнтом боржникам кредитних коштів.
Загальний розмір Портфеля заборгованості, право вимоги за яким відступається факторові, складається з:
6.1.1 Портфеля заборгованості клієнта по кредитних продуктах (Реєстр Боржників № 1), що виник внаслідок укладення з Боржниками кредитних договорів та надання клієнтом Боржникам кредитних коштів;
6.1.2 Портфеля заборгованості клієнта по карткових продуктах (Реєстр Боржників № 2), що виник внаслідок укладення з Боржниками кредитних договорів та надання клієнтом Боржникам кредитних коштів.
На підтвердження права вимоги до відповідача позивач, окрім копії договору факторингу, надав витяг з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу, в якому зазначено боржником ОСОБА_1 , номер кредитного договору 2036125157_CARD, загальна сума боргу 19 946,26 грн, загальна сума боргу по тілу 11 200,00 грн., загальна сума боргу по відсоткам 8 746,26 грн. 
Отже, можна зробити висновок, що позивачу було відступлено первісним кредитором право вимоги до відповідача саме за картковим продуктом (кредитним лімітом), а не по кредитним продуктам (придбання товару в кредит). 
При цьому до позовної заяви позивачем долучений розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2036125157_CARD від 10 квітня 2021 за період з 13.10.2023 о 30.06.2024, згідно з яким загальна сума боргу становить 19 946,26 грн, з яких: 11 200,00 грн – загальна сума боргу по тілу та 8 746,26 грн – загальна сума боргу по відсоткам. 
При вирішенні спору про стягнення вказаних сум із відповідача суд керується наступним.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та у встановлений строк.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (частина 2 статті 512 ЦК України).
Статтею 514 ЦК України визначено, щодо до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
В своєму позові банк просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2036125157_CARD від 10 квітня 2021 року в загальній сумі 19 946,26 грн, з яких: 11 200,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу та 8 746,26 грн – заборгованість за відсотками. 
Водночас позивач не надав належних доказів на підтвердження отримання відповідачем кредиту у сумі 11 200 грн та наявності у відповідача заборгованості у загальному розмірі 19 946,26 грн, зокрема за процентами в сумі 8 746,26 грн. 
Суд звертає увагу, що згідно з матеріалами справи 10.04.2021 відповідач отримала споживчий кредит у розмірі 12 798,00 на придбання товару. 
Згідно з графіком платежів відповідач була зобов`язана сплачувати щомісячні платежі до 10.04.2023 року, а всього 12 799,34 грн. 
Також згідно з договором банк відкриває позичальнику картковий рахунок у гривнях. 
Згідно з наданим позивачем витягом з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 13/10/23 від 13.10.2023 первісним кредитором було відступлено право вимоги саме по картковому продукту.
Однак, звернувшись до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в розмірі 19 946,26 грн, позивач належних доказів користування відповідачем кредитним лімітом на картковому рахунку та наявності у відповідача заборгованості в такому розмірі не надав.
Надані позивачем разом із позовом копія рахунку-фактури, копія видаткової накладної, копія специфікації до кредитного договору від 10.04.2021 не підтверджують суму боргу в заявленому розмірі.
Тим більше, що згідно з договором факторингу позивачу відступлено право вимоги за картковим, а не кредитним продуктом, про що свідчить з урахуванням приписів пункту 6.1 Договору долучення самим же позивачем стосовно боржника ОСОБА_1 витягу з Реєстру боржників № 2. 
У свою чергу, долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості за період з 13.10.2023 до 30.06.2024 не може вважатися належним доказом заборгованості відповідача, адже не містить детального розрахунку боргу. 
В даному випадку фактично зазначена лише загальна сума боргу за кредитом і нарахованими відсотками. 
Суд звертає увагу, що належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891/15 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Між тим наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не містить даних про суми кредитних коштів, які були отримані позичальником, дату їх отримання, періоду користування кредитом та прострочення повернення кредиту, процентну ставку, за якою здійснено розрахунок та нарахування відсотків. 
Наданий позивачем документ «розрахунок заборгованості за період з 13.10.2023 по 30.06.2024» лише констатує фіксовану суму заборгованості, яка була відступлена первісним кредитором, але не підтверджує її дійсну наявність і розмір. 
У справі немає доказів отримання відповідачем кредиту в сумі 11 200,00 грн та розрахунку суми боргу із зазначенням конкретних сум і періодів нарахування, зокрема відсотків з урахуванням строку кредитування.
Вищенаведене унеможливлює перевірку судом правильності нарахування боргу, в тому числі відсотків за користування кредитом.
Отже, з урахуванням того, що наданий позивачем розрахунок суми боргу за кредитним договором не є зведеним документом і не підтверджений первинними обліковими бухгалтерськими документами, суд вважає, що розмір боргу відповідача по картковому рахунку, право вимоги за яким було відступлено первісним кредитором позивачу згідно з реєстром боржників № 2 до Договору факторингу № 13/10/23 від 13 жовтня 2023 року (карткові продукти – пп. 6.1.2 п. 6.1 розділу 6 Договору) в загальній сумі 19 946,26 грн, з яких: 11 200,00 грн – основна сума боргу та 8 746,26 грн – заборгованість за відсотками, є недоведеним. 
Суд відзначає, що законодавство не звільняє нового кредитора, до якого перейшло право вимоги внаслідок укладення договору факторингу, від обов`язку доводити замість кредитодавця достовірність нарахованих сум основного боргу, відсотків із моменту укладення договору кредиту і до звернення до суду з позовною заявою.
Але позивач як новий кредитор не надав належних доказів на підтвердження обґрунтованості своїх вимог, у тому числі відповідність нарахування заборгованості в сумі 19 946,26 грн умовам укладеного з відповідачем договору. 
Також слід відзначити, що долучена до матеріалів справи копія договору факторингу, на який посилається позивач як на підставу своїх вимог до відповідача, не містить розміру сум «портфеля заборгованості», що відступається первісним кредитором. Позивачем не надано належним чином оформленого Реєстру боржників до Договору факторингу, що підтверджує право вимоги до відповідача. Наданий витяг з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу не містить підписів уповноважених представників сторін, а містить лише підпис представника позивача про оформлення такого витягу. 
Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми боргу та нарахованих відсотків, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити через недоведеність позовних вимог. 
При розподілі судових витрат, суд виходить із положень частини 1 статті 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, оскільки в позові відмовлено, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача та відшкодуванню відповідачем не підлягають. 
Керуючись ст. 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 22 квітня 2026 року. 

Суддя Наталія Марченко