ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2026 року
м. Харків
справа № 953/1754/25
провадження № 22-ц/818/704/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,
за участю секретаря – Муренченко С.А.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі –  ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕЙК ФУД»,
третя особа – Фермерське господарство «Кегечівське»,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 липня 2025 року в складі судді Шаренко С.Л.
в с т а н о в и в:
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ., Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЙК ФУД», третя особа: Фермерське господарство «Кегечівське» про стягнення матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, який в подальшому уточнив.
Позовна заява мотивована тим, що 02.04.2024 о 13 год. 30 хв. у м. Харкові по вул. Чкалова відбулася дорожньо-транспортна пригода, водій керуючи а/м ГАЗ 33023 н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримувався безпечної дистанції, не обрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з а/м УАЗ 3163 – 337, н.з. НОМЕР_2 , який в свою чергу зіткнувся з а/м KIА OPTIMA, н.з. НОМЕР_3 ТА ГАЗ 33023 н.з., НОМЕР_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.
Працівниками Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, 18.04.2024 року, о 14 год. 15 хв., складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№899316 за ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 , місце роботи ТОВ «ПЕРСОНАЛ.АВТО», «КУЛИНИЧІ» - водій».
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф.
Зазначив, що АТ «СГ «ТАС» оцінила вартість відновлюваного ремонту у розмірі 228819,08 грн, а вартість ринкової вартості 219147,12 грн. Тобто, вартість відновлення автомобіля є більшою, ніж ринкова вартість автомобіля. Страхова група АТ «СГ «ТАС», виплатила грошові кошти за знищений автомобіль в сумі 121 849,68 грн. 
16.01.2025 отримано висновок експерта №5549 за результатами проведення транспортного – товарознавчого дослідження за його заявою, складеного Національним науковим центром «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», в якому зазначено, що ринкова вартість автомобіля УАЗ 3163-337 ЗНГ д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 02.04.2024 року становить 315853,17 грн. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля визначити не надається можливим, по причині зазначеній в дослідницькій частині. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 315853,17 грн. 
Вказав, що у висновку експерта №5549, чітко вказано, що йому завдано шкоду у розмірі 315853,17 грн, що взагалі відрізняється від суми сплаченої АТ «СГ «ТАС». Таким чином, реальна вартість пошкодженого автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 315 853,17 грн. Страхова група АТ «СГ «ТАС», виплатила йому 121 849,68 грн, у зв`язку з чим необхідним є відшкодування різниці вартості оцінки автомобіля УАЗ 3163-337 ЗНГ д.н.з. НОМЕР_2 , що дорівнює 194 003,49 грн.
Просив стягнути з ОСОБА_2 , ТОВ «БЕЙК ФУД» 194 003,49 грн у вигляді відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, на користь ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 , ТОВ «БЕЙК ФУД» на користі ОСОБА_1 судові витрати у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 липня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким частково задовольнити позовну заяву, стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «БЕЙК ФУД» на користь ОСОБА_1 96 756,05 грн матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «БЕЙК ФУД» на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність лише формулювання «для подання до суду» не впливає на змістовну частину висновку і не спростовує факту, що експертиза виконана кваліфікованим фахівцем за встановленими методиками. Відмова у задоволенні позову виключно через формальні недоліки у змісті висновку суперечить завданню цивільного судочинства - справедливому розгляду справи з повним та всебічним з`ясуванням обставин. Судом першої інстанції зазначено, що висновок експерта №5549 не містить показника вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди. У експертному висновку №5549 експерт вказав, що в інформаційній базі ННЦ ІСЄ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, в інформаційній базі програмного комплексу визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ “Audatex’, версії яка діє на дату дослідження, а також в мережі інтернет відсутня інформація про вартість рами КТЗ УАЗ 3163-337, оскільки рама КТЗ в торгово-роздрібну мережу України, виробником даного КТЗ, не постачається. Виходячи з вищенаведеного відновити КТЗ відповідно до технічний вимог виробника не можливо. Відповідно не можливо провести розрахунок вартості відновлювального ремонту. КТЗ УАЗ 3163-337 ЗНГ д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 02.04.2024 року.
Зазначив, що посилаючись на ринкову вартість автомобіля УАЗ 3163-337 ЗНГ д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 02.04.2024, встановлену експертом Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», у розмірі 315 853,17 грн, необхідним є відняти виплачену вартість автомобіля страховою групою АТ «СГ «ТАС», у розмірі 121 849,68 грн, та відняти ринкову вартість пошкодженого КТЗ після дорожньо-транспортної пригоди, яка була встановлена страховою групою АТ «СГ «ТАС», а саме 97 247,44 грн, через неможливість проведення розрахунку вартості відновлювального ремонту Національним науковим центром «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. Різниця між вартістю до дорожньо-транспортної пригоди та різниця після дорожньо-транспортної пригоди та виплачена сума страховою групою АТ «СГ «ТАС становить 96 756,05 грн (315853,17 – 121849,68 – 97247,44 = 96 756,05). Відповідно до викладеного, ОСОБА_2 та ТОВ «БЕЙК ФУД» повинні солідарно сплатити йому різницю між висновком експерта Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» та розрахунками страхової групи АТ «СГ «ТАС», у розмірі 96 756,05 грн.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.04.2024 о 13 год. 30 хв. в м. Харкові по вул. Чкалова, 1, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302-414, н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, не обрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем УАЗ 3163-337, н.з. НОМЕР_2 , який, в свою чергу зіткнувся з автомобілем KIA Optima, н.з. НОМЕР_3 та ГАЗ 33023, н.з. НОМЕР_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2024 року накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн на користь держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн (а.с.20-21 том 1).
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля УАЗ 3163-337 ЗНГ, н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» за полісом №ЕР-220080888, відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого (ліміт відповідальності страховика) за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн, франшиза - 00,00 грн (а.с.24-25 том 1).
Власником автомобіля УАЗ 3163-337 ЗНГ, н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с.22-23 том 1).
Автомобіль ГАЗ 3302-414, н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 (а.с.17 том 1).
Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу УАЗ 3163-337 ЗНГ, н.з. НОМЕР_2 , складеного 26.04.2024 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 на замовлення АТ «СГ «ТАС», вартість відновлювального ремонту визначена за витратним підходом та складає 228 819,08 грн, ринкова вартість автомобіля, визначена за порівняльним підходом, може складати 219 147,12 грн. Вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу на момент пошкодження 219 147,12 грн (а.с.2742 том 1). 
Відповідно до звіту № 65204 про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу УАЗ 3163-337 ЗНГ, н.з. НОМЕР_2 , складеного 26.04.2024 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , вартість пошкодженого автомобіля може становити 97 247,44 грн (а.с.43-44 том 1).
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 отримав від ПрАТ «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 121 849,68 грн (а.с.26 том 1).
Згідно з висновком експерта № 5549 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження за заявою ОСОБА_1 , складеного 16.01.2025 Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», ринкова вартість автомобіля УАЗ 3163-337 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 02.04.2024 становить 315 853,17 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля УАЗ 3163-337 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 02.04.2024, визначити не надається можливим, по причині зазначеній в дослідницькій частині. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля УАЗ 3163-337 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 02.04.2024, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 315 853,17 грн (а.с.47-67 том 1).
За вказаний висновок експерта сплачено 10 904,83 грн (а.с.46,68-69 том 1).
ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «БЕЙК ФУД» (а.с.121,175 том 1).
До суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 надано відповідь з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 7029/23/Н-68-14/25 від 10.09.2025, в якій зазначено, що під час виконання дослідження інформація, що замовник дослідження ( ОСОБА_1 ) є учасником справи відсутня. Повідомлено, що висновок експерта № 5549 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 16.01.2025, складений за заявою ОСОБА_1 , підготовлено у тому числі і до подання до суду, відповідно до ч.5 ст.106 ЦПК України.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Виходячи із наведених норм права, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19)).
Суд першої інстанції встановив та сторонами не заперечується, що під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував за кермом автомобіля ГАЗ 33023 д.н.з. НОМЕР_1 , як службового автомобіля та останній перебував у трудових відносинах з ТОВ «БЕЙК ФУД». Даний факт не оспорюється учасниками справи у тому числі ТОВ «БЕЙК ФУД», яке за клопотанням позивача залучено у якості співвідповідача як роботодавця ОСОБА_2 .
У відзиві на позовну заяву ТОВ «БЕЙК ФУД» заперечувало проти задоволення позову, при цьому не спростовувало факту існування трудових правовідносин з ОСОБА_2 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Матеріали справи не містять доказів про існування факту неправомірного заволодіння ОСОБА_2 транспортним засобом, за участю якого було скоєно дорожньо-транспортну пригоду. 
В судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «БЕЙК ФУД» повідомив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди товариство використовувало автомобіль ГАЗ 33023 д.н.з. НОМЕР_1 на підставі договору оренди, а працівник ОСОБА_2 , який був за кермом цього автомобіля, виконував службові обов`язки.
Виходячи з наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у відповідності до вимог чинного законодавства ОСОБА_2 як учасник дорожньо-транспортної пригоди, що перебував за кермом автомобіля ГАЗ 33023 д.н.з. НОМЕР_1 під час виконання службових обов`язків не може бути належним відповідачем по справі, оскільки не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим.
Оскільки апеляційна скарга не містить доводів в цій частині, тому відсутні підстави для солідарного стягнення матеріальних збитків з відповідача ОСОБА_2 .

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина перша, пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України).
У частині другій статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
У статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. 
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95 цс 20).
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
До шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Таким чином, у разі встановлення судом, що відновлювальний ремонт автомобіля позивача перевищує його вартість на момент ДТП, тобто ремонт є економічно необґрунтованим, то стягненню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, за мінусом страхового відшкодування.
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). 
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» за полісом №ЕР-220080888, відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого (ліміт відповідальності страховика) за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн, франшиза - 00,00 грн.
ОСОБА_1 отримав від ПрАТ «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 121 849,68 грн.
Суд першої інстанції не приймаючи як належний доказ висновок експерта №5549 старшого судового експерта лабораторії економічних, товарознавчих, досліджень та досліджень об`єктів інтелектуальної власності ОСОБА_6 від 16.01.2025, складений на замовлення ОСОБА_1 , зазначив, що зміст висновку експерта не містить застереження, що він підготовлений саме для подання до суду і його зміст не містить показника вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, що позбавляє можливості суд правильно визначити розмір відшкодування.
Між тим, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції помилковим, оскільки замовлення вказаного експертного дослідження, очевидно, було здійснено ОСОБА_1 для подання до суду у цій справі, враховуючи дату його складання 16.01.2025 та дату подачі даного позову засобами поштового зв`язку 22.02.2025.
Крім того, колегія суддів також враховує надану до суду апеляційної інстанції відповідь з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 7029/23/Н-68-14/25 від 10.09.2025, в якій зазначено, що під час виконання дослідження інформація, що замовник дослідження ( ОСОБА_1 ) є учасником справи відсутня. Повідомлено, що висновок експерта № 5549 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 16.01.2025, складений за заявою ОСОБА_1 , підготовлено у тому числі і до подання до суду, відповідно до ч.5 ст.106 ЦПК України.
Виходячи з наведеного колегія суддів не приймає до уваги звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу УАЗ 3163-337 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 , складеного 26.04.2024 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 на замовлення АТ «СГ «ТАС».
Висновок суду щодо відсутності у вказаному висновку експерта показнику вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, що позбавляє можливості суд правильно визначити розмір відшкодування, також є помилковим.
Так, дійсно висновок експерта не містить інформації щодо вартості залишків автомобіля, однак такого питання і не було задано відповідному експерту.
При цьому матеріали справи містять показники вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, а саме звіт № 65204 про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу УАЗ 3163-337 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 , складеного 26.04.2024 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , відповідно до якого вартість пошкодженого автомобіля може становити 97 247,44 грн. Таким чином суд має можливість визначити розмір відшкодування.
Встановивши, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ТОВ «БЕЙК ФУД» та на відповідній правовій підставі керував автомобілем ГАЗ 33023 д.н.з. НОМЕР_1 , як службовим автомобілем, колегія суддів вважає, що саме ТОВ «БЕЙК ФУД» відповідно до вимог частини першої статті 1172 ЦК України є особою, відповідальною за відшкодування шкоди, завданої позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 
На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля УАЗ 3163-337 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС», проте розмір завданої позивачу шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що обсяг відповідальності ТОВ «БЕЙК ФУД» обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 
Відповідно до висновку експерта № 5549 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження за заявою ОСОБА_1 , складеного 16.01.2025 Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», ринкова вартість автомобіля УАЗ 3163-337 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 02.04.2024 становить 315 853,17 грн. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля УАЗ 3163-337 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 02.04.2024, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 315 853,17 грн.
Відповідно до звіту № 65204 про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу УАЗ 3163-337 ЗНГ, н.з. НОМЕР_2 , складеного 26.04.2024 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , вартість пошкодженого автомобіля може становити 97 247,44 грн.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ОСОБА_1 з лімітом за шкоду майну в розмірі 160 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.
Враховуючи те, що за договором добровільного страхування розмір ліміту встановлено 160 000,00 грн, однак розмір виплаченого страхового відшкодування становить 121 849,68 грн, колегія суддів вважає, що вказане є підставою для зменшення суми, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, оскільки обов`язок по відшкодуванню шкоди розподіляється між страховою компанією, відповідно до Закону № 1961-IV, та особою, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, у тому числі на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).
Виходячи з того, що відновлювальний ремонт пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу УАЗ 3163-337 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 , є економічно необґрунтованим, позивачу завдана шкода, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що із ТОВ «БЕЙК ФУД» на користь позивача підлягає стягненню різниця між завданою позивачу шкодою із відрахуванням встановленого ліміту страхової виплати та вартістю залишків знищеного транспортного засобу. 
З урахуванням наведеного, сума, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок ТОВ «БЕЙК ФУД» підлягає стягненню в розмірі 58 605,73 грн, оскільки ліміт відповідальності страхової компанії згідно з полісом становить 160 000,00 грн (315853,17 грн – 160 000,00 грн – 97247,44 грн).
Таким чином вартість матеріального збитку, завданого позивачу ОСОБА_1 становить 58 605,73 грн, яка і підлягає стягненню з ТОВ «БЕЙК ФУД».
Оскільки судом покладено в основу судового рішення висновок експерта № 5549 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження за заявою ОСОБА_1 , складеного 16.01.2025 Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», тому наявні підстави для стягнення з товариства на користь позивача витрати, пов`язані із оплатою послуг щодо складання висновку в розмірі 10904,83 грн.
Колегія суддів також зазначає, що права ТОВ «БЕЙК ФУД» у спірних правовідносинах забезпеченні положеннями частини першої статті 1191 ЦК України, якою передбачено право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору. 
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги задоволено частково на 30,21%, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 586,08 грн та судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 703,30 грн, а всього 1289,38 грн підлягає стягненню з ТОВ «БЕЙК ФУД» на користь ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , – задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 липня 2025 року в частині відмовлених позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЙК ФУД» про стягнення матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЙК ФУД» про стягнення матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЙК ФУД» на користь ОСОБА_1 58 605,73 грн у вигляді відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди та 10 904,83 грн у вигляді витрат, пов`язаних із оплатою послуг щодо складання висновку експерта № 5549 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження.
В іншій частині рішення суду – залишити без змін.
Здійснити перерозподіл судового збору.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЙК ФУД» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1289,38 грн за подачу позову та апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина